NOV IS ^901 



De to store „malstrømme'^ i Norge. 



Af 0. Nordgaard. 



For fem aar sicleu iidkom der en bog, kaldt „CTeneralkapteinen", 

 af den danske forfatter Bering Liisberg. I denne skildres i den hi- 

 storiske romans form kong Kristian den fjerdes reise til Vardøhus. 

 Forfatteren lader en trønder ved navn Amund berette for kongen om 

 „naturens store vidundere som Moskenstrømmen og den anden derinde, 

 Saltstrømmen. som nok kan træffe sig at være ligesaa forskrækkelig."^) 



Den samme Amund viser sig at staa snarere over end under 

 gjennemsnittet af skrønemagere. Han angiver at ha set Moskenstrøm- 

 men fra Helseggen paa Moskenesø: „Havet laa mange hundrede fod 

 høiere end ellers, det stod som en mur, blanksort i fuldmaaneskinnet. 

 Saa begyndte det at glide — jeg lukkede øinene og turde ikke se 

 paa det, for jeg tænkte, at fjeldet, jeg laa paa, maatte glide med. 

 Og nu først merkede jeg larmen og tordenen." Amund beretter videre, 

 hvorledes der saa dannede sig „en stor, dyb og vid tragt, hvor vån- 

 det jog rundt i en fart, saa man svimlede ved at se det. Der var 

 våndet blaukt og glat, men ade i den store rundkreds, naar det tør- 

 nede mod skjærene og øerne, der kogte, bruste og tordnede det, og 

 satte skummet helt opad Helseggen. Maanen skinnede dybt ned i 

 tragten eller djævlesvælget, og jeg saa baade og skibe løbe rundt langs 

 siderne — en hval var der ogsaa — men hvor den blev af, det kunde 

 ikke sees, thi midten dannede et rygende hul, og derfra kom en brø- 

 len og en huldren, som kunde høres mange mil borte." Amunds 

 rystende fortælling i forbindelse med den spanske vin, som general- 

 kapteinen havde ladet kjøgemesteren bringe, satte selskabet i en senti- 

 mental stemning. Men under n\-delsen af Amunds fantasibilleder mel- 

 der kongens sans for realiteter sig, og han vil høre, ,,hvad lærdommen 



^) Generalkapteinen, p. 101. 

 Ncatiu-en 1901. 20 



