314 



samme nivean; thi som nedenfor skal vises, synes det at skalle være 

 en teoretisk umulighed (se fig. 4). 



Fig. 4 betegner et lignende vertikalsnit som fig. 3. Idet våndet 

 begynder at stige udentor strømmen fra fjære (niveauet a), kan det 

 antages, at forskjellen mellem det ydre og indre niveau er saa stor, at 

 ligevegt først opnaaes, efterat man udenfor har halv flod (niveauet c). 

 Fra det øieWik af vil strømmen gaa indover, og den vil fortsætte der- 

 med, selv en stund efter at sjøen (udenfor) har begyndt at falde. Men 

 det er klart, at strømvendingen maa finde sted, inden våndet er sunket 

 ned til c, thi det indstrømmende vand har selvfølgelig hævet niveauet 

 over c'. Det er imidlertid intet til hinder for, at strømskiftnings- 

 niveauerne kan ligge hinauden saa nær, at de praktisk talt kan siges 

 at falde sammen. Dette forhold maa rimeligvis finde sted. ved Salt- 

 strømmen, men er det saa, maa det være meget liden forskjel paa flod. 



Fig-. 4. 



og fjære i Skjerstadfjorden. I nyeste\) beskrivelser af strømmene mel- 

 lem Lofotøerne (Gimsøsrrømmen, Napstrommen, Sundstrømmen) an gives, 

 at de ogsaa skifter paa halv flod og halv fjære. Maa ikke heraf følge, 

 at forskjellen mellem flod og fjære er større paa indersiden end paa 

 yttersiden af Lofoten ? 



„Den norske lods'' -) angiver, at som regel bærer strømsætningen 

 ved høivande ud Moskenstrømmen. Ved tre fjerdedel falden sjø blir 

 det saa ganske stille i omtrei;t en halv time. hvorefter våndet med til- 

 tagende fart sætter ind i Vestfjorden. Her synes altsaa et lignende 

 forhold at finde sted som det. jeg har antaget at hgge til grund for 

 fig. 3. Til det indre bassin svarer her havet udenfor strømmen. Jeg 

 tror, forklaringen maa bli denne: I flodtiden stuves der op saa meget 



^) F. eks. Hf dr. Armauer Hansen, Naturen, 1892, p. 271, og prof. Amund 

 Helland, Lofoten og Vesteraalen, p, 106. 



^) Udgivet af den geogr. opmaaling, 8 h., p. HS — 70. Kristiania 1885. 



