316 



Som bekjendt er det egentlig tre strømme, som forbinder Skjer- 

 stadfjoi-den med Saltenfjorden, nemlig Sundstrømmen mellem det sondre 

 fastland og Strømden, Storstrømmen eller Saltstrømmen mellem Strøm- 

 øen og Godøen (Knaplundøen) og Godøstrømmen mellem Godøen og 

 det nordre fastland. Af disse er Saltstrømmen den mest bekjendte, 

 den danner ogsaa det egentlige skibsløb. Paa det grundeste angives 

 dybden at være lidt over 20 meter. I den indre del af strømmen har 

 jeg loddet paa 60 og i den ydre del paa 40 meter. Da jeg i begyn- 

 delsen af april 1899 passerede indover paa en mindre dampbaad, var 

 strømmen forholdsvis tam, inen der optraadte saa sterke strømhvirvler, 

 at det ansaaes nødvendigt, at to mand støttede roret. Det viste sig 

 ogsaa, at skibet havde tilbøielighed til snart at dreie til den ene, snart 

 til den anden side. Efterat ha lagt lidt nøiere merke til hvirvelbevæ- 

 gelserne, kan jeg nu forklare det saaledes, at vi dengang efter hinan- 

 den var under indflydelse af høire- og venstredreiende hvirvelomraader. 

 Og her vil jeg nu gjøre et torsøg paa en populær foiklaring af hvirvel- 

 fænomenet. Vi ved af erfaring, at der langs bredderne af et sund 

 eller en elv ofte opstaar hvirvler, som har baade en dreiende og en 

 fremadskridende bevægelse. De maa kunne tæukes iremkommen paa 

 den niaade, at våndet langs bredderne er biet noget hængende igjen 



i forhold til den fremvældende vandmasse. 

 Er MN et snit gjennem en vandmasse lodret 

 paa bredden OP og repræsenterer pilene for- 

 skjellige hastigheder hos vandpartiklerne i 

 dette tversnit, saa kan hvirvelbevægelsen 

 ' tænkes være opstaaet paa den maade, at 

 kohæsionen tvinger de ydre vandpartikler 

 med større hastighed til at afbøies mod de 

 nærmere bredden liggende, j.-iom har mindre hastighed, saa at resultatet 

 Talir en mod bredden dreiende hvirvel. Jeg har iagttaget, at hvirvlemie 

 altid dreier mod den bred, ved hvilken de er dannede. Befinder man sig 

 med ansigtet vendt i strømmens retning, vil der altsaa paa høire side 

 af strømmen dannes hoiredreiende og paa venstre side venstredreiende 

 hvirvler. Da nu hvirvlernes baner aldeles ikke behøver at være paral- 

 lele, kan der saaledes i midten af et strømløb optræde høire- og venstre- 

 hvirvler om hinanden. Det er indlysende, at hvirvelbevægelsen vil 

 ophøre, naar hvirvelens energi er opbrugt til at overvinde våndets 

 gnidningsmodstand. Her kan ogsaa nævnes, at hvirvelbevægelsen ad- 



Fig'. 5, 



