343 



(len gaar ned c>m aftenen og der er nogle timers nat, da den ikke 

 varmer. I Norden er solen lavere om middagen, men den er oppe og 

 varmer i alle døgnets 24 timer. Ved kysten virker havets overflade, 

 der om sommeren har en lavere middeltemperatur end luften over lan- 

 det, i mod dennes opvarmning. Vi ser resultatet af denne strid i vore 

 karters isotermer. I høiden blir luften ikke saa varm som i lavere 

 niveauer, da opstigende luft altid blir koldere og nedstigende luft altid 

 varmere pa a sin vei. 



Det er jordoverfladen, fra hvilken luften i de nedre luftlag faar 

 sin varme. Naar soleii skinner, blir jordoverfladen opvarmet og faar 

 en hoiere varmegrad end luften, som hviler paa den. Fra den op- 

 varmede jordoverllade faar luften varme dels ved ledning al varmen, 

 dels ved opstigende luftstrømme. Bar, tør jord opvarmes sterkest. 

 Våndet opvarmes langsommere, en del af solvarmen reflekteres fra den 

 blanke overflade uden at opvarme våndet, og vand kræver meget mere 

 varme for at opvarmes end en tilsvarende mængde fast land. Derfor 

 gaar det senere med havoverfladens opvarmning end med landets. 

 Heri har vi aarsagen til, at kysten ikke kan faa saa høie lufttempera- 

 turer som landet paa samme breddegrad. Det er især i juli, at de 

 høieste varmegrader optræder. Paa denne tid er jorden og luften mest 

 opvarmet. Men de findes ogsaa i juni og da navnlig ved sommersol- 

 hverv. Der, hvor jordoverfladen bestaar af sne eller is, kan den af 

 solen ikke blive varmere end 0^'. Solvarmens arbeide blir det at smelte 

 det frosne vand. Naar saadanne steder har varmegrader i luften, er 

 det vindene fra varmere egne, som fører dem med sig. Den høieste, 

 med maksimumstermometer maalte lufttemperatur under „rram"s drift 

 i polhavet var SYo grads varme. Det var den 15de juli 1894 paa 

 81^2 grads bredde nordenfor Sibirien. Veiret var ikke anticyklonisk, 

 snarere cyklonisk, lufttrykket 751 mm., luften var temmelig fugtig, 

 himmelen overskyet. Men der blæste en vind fra sydvest, og det 

 var denne, der bragte varmen fra mildere egne. En medvirkende be- 

 tingelse for de høie maksimumstemperaturer i Norge er saaledes, at 

 landet om sommeren er snefrit. 



Middel-m aksimumstemperaturen for en maaned faar man, 

 naar man for en længere aarrække tager middeltallet af de i maaneden 

 hvert aar fundne høieste temperaturer. Disse tal er selvfølgelig lavere 

 end de absolute maksimumstemperaturer. De er høiest i juli, somme- 

 steds i juni, og er gjennemgaaende omkring 5*^ lavere end de absolute. 



