355 



men i en tilvekst af det bindevæv, som omsluttei* og gjennemsætter 

 kjertelen ; selve kjertelvævet derimod var for størstedelen ødelagt. 



Vi ser altsaa, at myxødem og kachexia strumipriva, foruden at de 

 ligner hinanden til forveksling, ogsaa viser sig at have samme aarsag 

 — ødelæggelse af skjoldkjertelen — ; man kan derfor kalde myxødem 

 for spontant myxødem (d. v. s. opstaaet af sig selv), og kach. strumipr. 

 for postoperativt myxødem. 



Hvad det er, som ved spontant myxødem bringer kjertelen til at 

 skrumpe ind, ved vi ikke noget om. Den omstændighed, at sygdom- 

 men forekommer foi'trinsvis i visse lande som Nord-England, Skotland, 

 Bretagne, mens andre som t. eks. den nordtyske slette er næsten ganske 

 fri, gjør, at man har tænkt paa et af stedlige forhold afhængigt giftstof 

 eller smittestof, der angriber skjoldkjertelen. 



Noget lettere har vi for at forklare os de tilfælde af myxødem, 

 som kommer hos folk, hvis skjoldkjertel er strumøst forandret. Et 

 struma kan være af forskjellig art; snart er det det egentlige kjertel- 

 væv, folliklerne, der er forøget, snart er det blodkarrene, som ved ud- 

 vidning og sterk blodoverfyldning betinger kjertelens forøgede rum- 

 fang, snart er det forskjellige slags nydannelser eller en forøgelse af 

 bindevævet, eller flere af disse faktorer kan samtidig være medvir- 

 kende. Om en strumøs skjoldkjertel kan fungere, afhænger af tilstede- 

 værelsen af normalt kjertelvæv; en slig kjertel kan under visse om- 

 stændigheder afsondre endog mere sekret end en normal kjertel, nemlig 

 hvis det egentlige kjertelvæv er formeret, eller der er sterkere blod- 

 fyldning ; omvendt udskiller kjertelen mindre, naar folliklerne er 

 færre. Det kan ogsaa hænde, at den ene tilstand kan gaa over i den 

 anden. 



I enkelte tilfælde har man seet, at der i tilslutning til en infek- 

 tionssygdom kom svulst i skjoldkjertelen og derefter myxødem. 

 Ogsaa indgnidning af jod mod struma kan i undtagelsestilfælde 

 føre til udvikling af myxødem. Jod besidder den egenskab at 

 kunne faa struma til at skrumpe ind, derved at det forøgede 

 kjertelvæv atter forsvinder. Forsvinder det nu fuldstændig, faar 

 man selvfølgelig myxødem ; men det hænder yderlig sjelden. Alt 

 dette er imidlertid sjeldenhed, i de aller fleste tilfælde kj ender vi ikke 

 det skadelige agens, der indvirker paa skjoldkjertelen. 



Vanskeligere at af gjøre end spørgsmaalet om myxødemets forhold 

 til gland, thyreoida, er det spørgsmaal, hvorvidt de degenerative til- 

 stande, vi kalder kretinisme, har noget at gjøre med skjoldkjer- 



