559 



rigske lande har bønderne skudt med geværer for at fjerne uveir. En 

 fransk fysiker, Jacour, foreslog i 1760 at oprette skydestationer for 

 at kjæmpe mod haglveir, og Arago beretter, at markien at Chevriers 

 hvert aar brugte 100 — ^lEO kilo minerkrudt for at værge sine vingaarde 

 mod hagl. Denue fremgangsmaade har holdt sig enkelte steder, men 

 kmi som isolerede kanonader paa visse punkter. 



Allerede for læuge siden havde man bemerket, at store slag ofte 

 efterfulgtes af rigeligt regn ; sligt hændte efter slagene ved Eylau, 

 Hohenlinden, Inkermann, Paebla og Magenta. Ligeledes indtraf regn- 

 fald efter de store slag i den amerikanske secessionskrig. 



I 1891 mente man ' i Amerika at skulle kunne fremkalde regn 

 ved at skyde med kanoner, og der blev bekostet en del forsøg, der 

 udførtes i Texas. Stundom fik man regn efter kanonskuddene, men 

 resultatet var dog, at det regnede hyppigere uden skydning, og at det 

 i det hele, selv om man fik regn ved skydning, dog ikke vilde lønne 

 sig at skaffe regn paa denne maade. 



Som følge af disse forsøg gjenoptog Bombicci, professor i Bologna, 

 en ide, som han allerede i 1880 havde fremsat, den nemlig, at kjæmpe 

 mod haglveir ved at hindre hagldannelsen ved hjælp af skydning mod 

 haglskyen og saaledes ødelægge den. Bombicci grundede sit for- 

 slag paa sine studier over våndets krystallisation og uddrog af dem 

 den slutning, at man vilde kunne forandre hagldannelsen til et uskade- 

 ligt regn. 



Men en profet er som bekjendt ikke agtet i sit fædreland, saa 

 intet foreløbigt foretoges i Italien, mens derimod en hr. Stiger i 

 Windisch-Feistritz i Styrien i 1896 en lummer dag skjød mod en 

 uveirssky; denne svandt, og der faldt et mildt regn. Stiger gjentog 

 ved leilighed forsøget og ligeledes hans nabo Vosnjak i Giessktibel, og 

 altid med held. Stigers kanoner var i begyndelsen temmelig lange 

 mortere, som han senere efter en af sine venners raad forlængede med 

 en kegieformet tragt af 2 meters vidde for at samle luftbølgen mod 

 den truende sky, idet det var luftsvingningerne, der skulde hindre 

 dannelsen af hagl. 



Kanontypen var altsaa funden, og Stiger opstillede følgende prin- 

 ciper for metodens anvendelse : 



1) Ikke oprette isolerede stationer. 



2) Begynde skydningen før haglveiret begynder, 



3) Skyde hurtigst muligt i det kritiske øieblik. 



4) Ikke ophøre med skydningen, før uveiret er forbi. 



