363 



saa rolige og øde trakter. Og det er vel rimeligt, at en hel del af disse 

 mennesker vil komme til at holde ud der oppe trods de uheldige kli- 

 matiske forhold. 



Guidet er som før nævnt fundet saavel paa den amerikanske som 

 paa den kanadiske side af grænsen ; men de støi-ste mængder er fundet 

 paa den kanadiske side i det^aakaldte Klondykedistrikt. Af dette felt 

 har vi af den enei-giske og dygtige svenske geolog Otto Nordenskjøld, 

 der i 1898 i spidsen for en svensk ekspedition besøgte Klondyke, en 

 udmerket beskrivelse, hvortil jeg her væsentlig vil henholde mig. Nor- 

 denskjøld mener, at guldleierne i Klondyke hører til de rigeste, man 

 kj ender, og antager, at de kun overgaaes af endel forekomster i Kali- 

 fornien og Victoria. Hvad der er bemerkelsesværdigt, er guidets regel- 

 mæssige fordeling. Der findes saaledes over forholdsvis længere stræk- 

 ninger et 10 fod mægtigt grus, som indeholder for 30 — 40 dollars i guid 

 pr. kubikmeter. De rigeste leier findes langs Klondykeflodens bifloder 

 Eldorado og Bonanza ; men ogsaa langs Hunker, Dominion o. fl. a. 

 findes der meget guid. Foruden langs disse guldførende elves leier 

 findes ogsaa guidet i de høiere liggende terrasser, der markerer dalenes 

 tidligere, høiere beliggenhed. Flere af disse terrasser ligger kun faa 

 fod over den nuværende dalbund ; men der findes ogsaa høiereliggende. 



Det guid, man faar ved vaskningen, er ikke rent, men opblandet 

 med andre bestanddele. Guidet fra Eldorado synes at være det mindst 

 rene, idet det gjennemsnitlig kun indeholder ca. 75 pct. rent guid, 

 guidet fra Bear creek er det reneste med ca. 80 pct. 



Et af hovedresultaterne af Nordenskjølds undersøgelser er, at 

 guidet synes at være knyttet til en lys glimmerskifer. Antagelig findes 

 det i de talrige kvartsknoller i denne. Dog er det aldrig funden i 

 større mængde i fast fjeld i det egentlige Klondykedistrikt, ialfald ikke 

 saavidt mig bekjendt. Sandsynligheden taler dog for, at man burde 

 finde det oprindelige leiested der, da guidets form og optræden tyder 

 paa, at det ikke kan være transporteret langt, men maa skrive sig fra 

 nærliggende bergarter. Angaaende tilblivelsen af de sekundære leie- 

 steder har Nordenskjøld tænkt sig som det mest sandsynlige, at der, 

 efterat guidet er bleven afsat i det faste fjeld, har indtraadt en læiigere 

 tid, da dette laa udsat for den jevne og langsomt fremadskridende for- 

 vitring, og under denne periode, sandsynligvis engang i tertiærtiden, 

 dannedes de ældste, d. v. s. de nu øverstliggende terrasser. I en senere 

 tid, sandsynligvis deu første del af kvartærtiden, indtraadte en sterkere 

 erosion, og elvene udvaskede ikke alene de løsere grus- og sandmasser, 



