367 



Mindre meddelelser. 



Gigantiske muslingekrebs. 



Blandt smaakrebsene, entomostraceerne, er muslingekrebsene 

 eller ostrakoderne de allermindste ; kun faa af dem er over 2 mm. 

 lang, de fleste er endog adskillig mindre. Nogle større arter har man 

 imidlertid opdaget blandt de fossile ostrakoder, som mangesteds kan 

 optræde i saadanne masser, at de bogstavelig talt sammensætter mange 

 stenlag ; dette er saaledes tilfældet med Harzens devoniske cypridis- 

 skifer, der har sit navn fra disse dyr. Disse fossile ostrakoder kan 

 have en længde af 20 — 90. mm. ; den sidste størrelse har den siluriske 

 slegt aristozoé. .Man troede ikke, at der i vore dage levede muslinge- 

 krebse, der kunde undersøges med det ubevæbnede øie, indtil Brady 

 i aaret 1880 i første bind af den zoologiske report fra Challengereks- 

 peditionen beskriver som "keiser" blandt de nulevende ostrakoder 

 en 8.4 mm. lang art (crossophorus imperator) fra de store dyb i den 

 sydlige del af Det stille ocean. 



Senere har man opdaget flere 7 mm. lange former, hvoraf en lever 

 ved Irlands kyster. I slutten af forrige aar hjembragte Arthur Villey 

 en ny 8 mm. lang art (asterope arthuri) fra Sydhavet. I 1898 be- 

 skriver G. O. Sårs en gigantisk ferskvandsform (megalocypris princips) 

 fra et vand i nærhenden af Kapstaden. Den maalte 7.3 mm. Ifjor 

 blev den overtruffen af en 10 mm. lang saltvandsart (gigantocypris;. 

 som prinsen af Monaco fangede i det store oceandyb ved Azorerna. 

 Den er nærmere undersøgt og beskrevet af Jules Richard. I "Know- 

 ledge" beretter Stebbing om endnu en ny art (crossophorus africanus), 

 som dr. Gillchrist fandt i december 1899 ved Kap St. Blaize paa 90 — 

 100 favnes dyb. Den er indtil 12.5 mm. høi og 15 mm. lang. Blandt 

 nulevende arter bærer den saaledes prisen som den største. 



"Prometheus" . 



Plantenavne. 



Naar Linné skulde døbe endnu ikke beskrevne, navnløse vekster, 

 yndede han at opkalde dem efter berømte naturforskere og særlig efter 

 botanikere. Herunder bar han sig ofte meget genialt ad. Den evig- 

 grønne rivina opkaldte han saaledes efter leipzigerprofessoren Bach- 

 mann (Eivinus), fordi han syntes, at denne havde indlagt sig udødelig 

 fortjeneste som botaniker. Sorttoppen, bartschia, med sine sortviolette 

 blomster og blade indviedes som sørgeplante til minde om hans ven 

 lægen og naturforskeren Bartsch, der i en ung alder faldt som offer 

 for Guayanas morderiske klima. Commelina, en nordamerikansk 

 •plante, hvis blomster har to større og et lidet kronblad, har sit navn 

 efter brødrene Commelin, af hvilke de to har faaet sig et navn, mens 

 den tredie ikke havde indlagt sig nogen fortjeneste. 



En yderst uregelmæ.ssig plante, plukenetia, har Linné givet dette 

 navn, fordi den mindede ham om den for sine høist bizarre ideer be- 



