382 



dyr har. Vi ved, at dyr og planter, som lever i mørke, mister al farve, 

 og at dyr, der har været udrustede med øine, mister disse, det vil sige, 

 de atrofierer eller minker lidt efter lidt, saa man kun finder levninger 

 af dem, naar de gjennem lange tider har levet i mørke. Nu har dyb- 

 vandsdyrene tildels meget pragtfulde farver, orangegule, violette, 

 grønne og hvide, og de har øine, og naar somme dyr lever paa andre, 

 har de samme farA^e som disse. 



Herefter at dømme maa vi antage, at betingelserne for farvernes 

 fordeling er den samme som oppe i dagen, og at der derfor maa findes 

 lys dernede. 



At det skulde være sollys er efter det ovenfor meddelte usandsyn- 

 ligt, thi selv om der skulde trænge sollys dybere ned end der, hvor det 

 endnu gjør indtryk paa den fotografiske plade, som jo er yderst lys- 

 ømfindtlig, vilde dette lys kun være et yderst svagt dæmringslys, og 

 enhver kan overbevise sig om, hvor ubetydeligt eller slet intet af farver 

 man kan opfatte i sligt lys : "i mørke er alle katte graa" . Der maa 

 altsaa været et andet lys. 



Allerede tidligere har flere lærde udtalt, at der maatte fin des et 

 fosforescerende lys dernede, og dette synes nu at blive almindelig an- 

 taget. Jeg hidsætter, hvad amerikaneren Nutting siger herom : 



"For at lette os diskussionen vil vi dele havdybets dyr i to klas- 

 ser, dem, som svømmer, og dem, som sidder fast. Blandt de fritsvøm- 

 mende finder vi flere arter af familierne lophius og antermarius, som 

 er forsynet med skjæl, som man kalder lysende, og som tjener til at 

 hidlokke byttet. Andre arter frembyder lysende pletter langs side- 

 linien. Nytten heraf er ikke sikkert kjendt, men to forklaringer har 

 været fremsat : efter den ene skulde de tjene til at lokke hannen, efter 

 den anden til at lokke byttet. 



Et meget stort antal krebsdyr er tydeligt fosforescerende, mango 

 af dem har øine og er særlig livlige i sine bevægelser og slugvorne. 

 De nærer sig fortrinsvis af smaa organismer, og man kan ikke tvile 

 om, at de ofte benytter sig af sin evne til at oplyse den plads, hvor de 

 findes, og til der at opdage sit bytte. I dette tilfælde er det meget 

 muligt, at tillokningen spiller en rolle for dyrets tilværelse. 



Blandt molluskerne finder vi ogsaa nogle eksempler paa fosfor- 

 escerende orgajier. Englænderen Hayle har beskrevet visse organer 

 hos blækspruter, fangede af Challengerekspeditionen, som fosforesce- 

 rende, og han hav endvidere paapeget en særlig anordning, hvis virk- 



