3 
kan fange øiet og holde interessen fast. Og det er naturligt nok, at 
museet ikke kan fange befolkningens interesse, ganske bortseet fra de 
antediluvianske bestemmelser om aabningstiden. 
Det prineip, som er fulgt i dette museum, er nemlig at udstille om- 
trent alt, hvad museet eier. Og da dette er forskrækkelig meget, dels 
godt præparerede nyere sager, dels høist interessante, men slet mon- 
terede ting fra OCuviers og endnu ældre tid, saa blir massen af ud- 
stillede gjenstande saa overvældende, at den almindelige besøgende 
forvirres og forvildes af mængden og ikke ved, hvor han skal begynde, 
og hvor han skal ende. Dertil kommer, at bygningen, der er meget 
smuk i arkitektonisk henseende, ikke er hensigtsmæssig til museums- 
brug og ikke har tilladt en oversigtlig ordning. Man finder ikke 
uden stor vanskelighed nogen orden i det hele, og mange dele af 
samlingen er mørke, saa gjenstandene vanskelig kan sees. 
Bygningens hoveddel bestaar 1 det indre af en stor hal, der i 
midten er sænket ned, saa det tager kjælderen med, og som gaar 
lige til tags, hvor svære overlys er anbragte. Rundt hallen løber der 
gallerier, som er overordentlig brede for gallerier at være, og som 
derfor tager meget lys væk fra den plads, som ligger under gallerierne, 
og som er den væsentligste udstillingsplads i hallen. 
Paa hallens sænkede gulv er der anbragt en pyramideformig op- 
bygning, hvor de største pattedyr, kameler, okser etc. er anbragte 
sammen med endel hvalskeletter, som at praktiske hensyn er opstillede 
her istedenfor i den anatomiske samling, hvor alle andre skeletter har 
faaet plads. Paa gallerierne rundt hallen er saa de mindre pattedyr, 
fugle, krybdyr, fiske og lavere dyr anbragte i uendelige rækker af 
skabe og pulter, der ogsaa fra hallens gallerier strækker sig ind i de 
tilstødende sale og gallerier i fløibygningerne. Salene i disse fløibyg- 
ninger er gode udstillingsrum, høie prægtige sale med rigt arkitekto- 
pisk ydstyr og godt lys. Men her, som paa gallerierne i kuppel- 
partiet, er det umuligt for et almindeligt menneske at fmde sig 
tilrette i de uendelige rækker af stoppede dyr og af spiritusglasser 
med fisk, slanger og lavere dyr. 
Dette er den store feil ved dette museum, en feil, der altid wil 
gjøre museet ubesøgt og unyttigt for ikke-fagmænd. For fagmænd 
kan det være godt nok, men de trænger ikke de store sale, for dem 
spiller det ingen rolle, at tagene er prægtigt udstyrede i de rum, 
hvori de ting opbevares, som de skal studere, at dørene er fint sculp- 
