6 
dog egentlig aldrig kan skilles fra hinanden. Dertil bygger syste- 
matiken, ialfald for de større gruppers vedkommende, altfor meget paa 
den indre bygning, baade skelettets og de andre organers. 
Lad os nu gjøre et besøg i det engelske, eller rettere britiske, 
riges nationalmuseum. Dette er nu delt i to afdelinger, det, som i 
daglig tale gaar under navn af British Museum, og som omfatter old- 
sager og éetnografica fra den hele verden foruden et umaadeligt 
bibliothek og South Kensington Museet — British Museum, Natural 
History Branch, som den officielle titel er. 
Indtil for en 20—25 aar siden havde British Museums natur- 
historiske afdeling sin plads i den bygning, som nu er for knap for 
de historisk-antikvariske samlinger alene. Allerede længe før den tid 
var man imidlertid paa det rene med, at pladsen var for liden, og at 
en udvidelse maatte til, men spørgsmaalet var, hvordan udvidelsen 
skulde kunne skaffes. En udvidelse af British Museums gamle statelige 
bygning ved tilbygning var af økonomiske hensyn ikke at tænke paa. 
Bygningen ligger midt inde i tykke London, og en udvidelse forud- 
satte indkjøb af hele kvartaler, hvis kostbarhed maatte skræmme selv 
de britiske statsmyndigheder, som dog er vant til de store summer. 
Efter megen forhandling frem og tilbage blev det til, at et stort terræn 
ude i South Kensington blev indkjøbt til tomt for det vordende natur- 
historiske museum, og efter yderligere lange forhandlinger blev man 
enig om en plan for bygningen, og denne blev paabegyndt. 
South Kensington ligger en 10—15 minutters kjørsel fra Pic- 
cadilly Circus, som er krydsningspunktet for den store mængde af 
Londons omnibuslinjer. Efter Londonske forhold ligger det derfor 
ikke langt borte, især da det ogsaa let kan naaes ved hjælp af den 
yderst utækkelige underground-railway. 
I slutten af 70-aarene var bygningen fuldført i den udstrækning, 
i hvilken det var hensigten at fuldføre den med en gang. Planen 
blev nemlig gjort saaledes, at der kunde tilføies tverfløie bagtil, efter- 
hvert som det trængtes. I begyndelsen af 80-aarene blev saa ind- 
flytningen iverksat, og samlingerne aabnede.. 
Dermed var imidlertid ikke arbeidet færdigt. Store dele af sam- 
lingerne har ogsaa siden den tid været under stadig omordning og 
forandring, idet museets direktør Sir William Flower, der i 
