7 
midten af dette aar faldt for aldersgrænsen og blev afløst af professor 
Ray Lankaster, stadig arbeidede for at komme bort fra de tradi- 
tionelle methoder, som hidtil havde været fulgt ved opstillingen af 
alle museer og søgte at bryde nye baner, der kunde gjøre samlingerne 
mere frugtbringende for det størst mulige antal af de besøgende. 
Han fandt 1 denne retning liden assistance hos de ældre blandt 
sine medarbeidere, og ogsaa selve bygningen, der var planlagt for et 
almindeligt museum, efter Parisermuseets art, lagde store hindringer 
iveien for hans arbeide. Ludt efter lidt trængte dog Flowers meninger 
jgjennem baade i England og andetsteds. British Museum blev møn- 
steret for museerne i Berlin, i Kiel, i Hamburg og i Amerika, og 
Flower arbeidede stadig videre med det vanskeligste af alt arbeide i et 
museum: med at omordne og omorganisere samlinger, der allerede var 
opstillede. Flowers efterfølger, Ray Lankaster vil utvilsomt følge i 
Flowers todspor, saa intet brud i museets udvikling er at befrygte, 
men dette fortsatte arbeide i nye retninger, bort fra det traditionelle 
og tilvante gjør, at British Museum i dette øieblik for store sam- 
lingers vedkommende (særlig de zoologiske) gjør et noksaa ufærdigt 
indtryk. Museets pattedyr og fuglesamling er f. eks. nu for en stor 
del under omordning, mens begge samlinger for tre—fire aar siden 
var fuldt færdig opstillede. Imidlertid var der ved mit sidste besøg 
i museet 1 oktober, saa meget færdigt ogsaa i disse samlinger, at 
man ikke havde nogen vanskelighed ved at gjøre sig et billede af, 
hvordan det hele vil blive, naar den nu lagte plan er gjennemført, 
særlig naar man gjennem samtaler med Sir William har havt anled- 
ning til at blive kjendt med hars planer og hensigter. 
Det maa gjøre et lidt underligt indtryk paa en lægmand dette, 
at et museum paa denne maade kan være under stadig omordning. 
Et museum opfattes ofte endnu — hos os ialfald — alene som et 
opbevaringssted for ,sjeldne" ting. Det var jo ogsaa, hvad museerne 
var i deres barndom. Ser vi paa beskrivelserne af de danske kongers 
museer i 1700-aarene — store foliobøger med talrige kobberstukne 
plader — saa var de væsentlige ting, henhørende under naturhistorien, 
som samlingerne indeholdt, rariteter og misdannelser: hestehoveder 
med horn, kalve med to hoveder, ,forstenede*” menneskefostre og 
smerkelige* exotiske dyr fra fjerne lande. Denne opfatning af 
museerne som raritetskabinetter er endnu langtfra tilstrækkelig ud- 
ryddet hjemme hos os. Den gaar igjen blandt lægfolk udover landet, 
