28 
calanus finmarchicus, oithoma similis).  Derimod lever de voksne 
individer af torsk i vore farvand væsentlig af bunddyr og saadanne, 
som opholder sig i nærheden af bunden. Desuden yder sild, sil, lodde 
og blæksprut et betragteligt bidrag til dens underhold, mens de egent- 
lige planktonorganismer er af mindre betydning som næring for de 
voksne torsk. 
Seien er paa langt nær ikke saa altædende som sin nære slegt- 
ning. Den fortsætter ogsaa som planktonspiser længere end torsken, 
hvilket formodentlig er grunden til, at man om sommeren paa havne 
og i grunde viger ofte ser seiunger, mens unger af torsken er 
sjeldnere. 
I maven af voksen sei har jeg taget sild, brisling og blæksprut 
samt amphipoder og schizopoder. Stundom har seimaverne været 
aldeles fuldproppede af en schizopod (nyctiphanes norvegica). Der 
er overveiende sandsynlighed for, at seien i lighed med silden aldrig 
tager noget fra bunden. Hysen derimod er en typisk bundspiser. I 
hysens mave findes især echinodermer og mollusker.  Slangestjerner 
og sjøpindsvin sees meget almindeligt, ligesaa snegler og muslinger. 
Desuden har jeg seet orme i hysens mavesæk og en enkelt gang 
en liden stikling. At hysen forgriber sig paa fisk hører uden tvil til 
sjeldenhederne. 
Langens og brosmens næring har man ikke saa let for at under- 
søge, da maven hos disse fiske som oftest staar ud af mundén som 
en liden ballon, naar de trækkes op. 
Langen lever for en stor del af fisk, ialfald har jeg i dens mave 
flere gange observeret ben af hyse. Brosme holder sig særlig til de 
større bundkrebsdyr; baade i Lofoten og i fjordene ved Bergen har 
det vist sig, at troldkrabbe og andre dekapoder udgjør en væsentlig 
del af føden. 
Da jeg første gang undersøgte en bundskrabes indhold, kom jeg 
uvilkaarlig til at spørge mig selv: hvortil skal alt dette tjene? Efterat 
have gjenfundet en stor del af sjøens dyr i fiskemaver, er dette spørgs- 
maal ialfald delvis besvaret. 
Spørgsmaal og svar peger hver for sig mod den sandhed: naturens 
valgsprog er liv, men det er ved livsformers død, at dette ophøiede 
«princip realiseres. 
S/S. ,Gunnar Berg", Grøtø 11/41 1899. 
0. Nordgaard. 
å rd ARE 
