30 
spænding. Denné sidste gruppe omfatter baade de ,,obligate anaerober* 
og spirillerne. 
Visse mikrober, der er ubevægelige, kan ikke søge hen til de 
steder af kulturmediet, som passer dem bedst. Men tor alle er det 
muligt at undersøge indflydelsen af varierende mængde af surstof paa 
deres vekst, og man overbeviser sig da om, at det frie surstof er 
velgjørende for alt, som lever, og rimeligvis i længden nødvendigt. 
De mikroorganismer, der har været tilgjængelige for luften, synes 
at have ladet sine celler med en liden reservebeholdning af frit sur- 
stof, som de senere kan konsumere lidt efter lidt; dette forklarer, ifølge ; 
Beijerinck, at de for en tid er aerofober, d. v. s. frygter luften, eller 
i andre ord, at de da befinder sig bedre i egne, hvor surstofspæn- * 
 dingen er yderst liden eller selv = 0. 
Vi kan ikke her gaa ind paa alle detaljer i forsøgsmethoderne. 
For at faa de sidste spor af surstof til at forsvinde, har Beijerinck i 
flere tilfælde brugt en fiffig udvei, hvis virkning en englænder, Mar- 
shall Ward, allerede havde angivet; han dyrkede i det samme 
medium en anaerob og en aerob, der med begjærlighed tilegnede sig 
alt disponibelt surstoff. Man kunde frygte, at aeroben paa samme 
tid producerede substanser, der var skadelige for dens kompagnon og 
istand til at indvirke paa dennes udvikling uafhængigt af surstoffet. 
Men i visse tilfælde fandtes ikke denne grund til usikkerhed, og resul- 
taterne blev de samme. 
De af Beijerinck studerede anaerober er smørsyrefermentet (granu- 
lobacter saccharobutyricum), butylfermentet (gr. butylicum), de 2 for- 
nemste anaerober for albuminstoffers forraadnelse og organismen for 
reduktionen af sulfater (spirillum desulfuricans). 
Forf. resumerer sine slutninger i følgende ord: 
sAerofiler er: alle de aerobe bakterier undtagen spirillerne, 
mesteparten af de fakultative anaerober, rimeligvis alle celler i de 
dyriske væv og hos de høiere planter, mesteparten af infusorier. 
Mikroaerofiler er: de hidtil studerede ,obligate anaerober" lige- 
som spirillum desulfuricans; dernæst blandt de fakultative anaerober 
rimeligvis alle melkefermenter, nogle og maaske mange arter af 
monader og visse infusorier. 
Endelig er aerofiler med hensyn til vekst og mikroaerofiler med 
hensyn til bevægelse: mesteparten af spiriller, kanske ogsaa nogle 
monader. * 
