43 
i Leyden, Hollands rigsmuseum, og naar man saa kommer til en af 
de færdige dele f. eks. af fuglesamlingen i British Museum, slig som 
den iaar fremtræder, saa er det som at komme fra et stuvende fuldt. 
lagerrum bag en butik ud foran et smagfuldt arrangeret udstillings- 
vindu, hvor hver ting kan og skal sees 1 godt lys, i fri luft og med 
rigeligt alburum. Enhver museumsmand, som er opvokset i den 
methode (som ofte er nødvendiggjort eller næsten nødvendiggjort af 
mangelen paa rum) at enhver plads i et museumsskab skal være op- 
taget, at alt gaar ud paa at faa tingene ind, at ,udnytte rummet* 
— enhver saadan mand vil korse sig fremfor et at skabene i denne 
omordnede del af British Museum. Paa en hel kvadratmeter væg- 
flade, som kunde stuves fuld med 10—20 eksemplarer, der staar der 
et enkelt eller to eksemplarer med meget aabent rum oventil og 
nedentil og paa siderne. Og i de andre afdelinger ligedan. Overalt 
masser af aabent rum og meget faa arter og eksemplarer. Men de 
eksemplarer er ogsaa fortrinlige, udmerket udstoppede, for den over- 
veiende del, og yderst omhyggeligt og smagfuldt monterede. Alle de 
andre eksemplarer og arter, som enten af en eller anden grund var 
mangelfulde eller overflødige, eller som der ikke var brug for af den 
grund, at der ikke knyttede sig nogen nævneværdig interesse til arten 
som saadan, de har man med den bedste samvittighed ladet vandre 
over i studiesamlingen. Og sammen med de stoppede dyr finder man 
for hver vigtigere gruppes vedkommende et skelet eller to, som viser 
de eiendommeligheder i benbygningen, som er karakteristisk for grup- 
pen og tillige anatomiske præparater, hvor de af samme grund er paa 
sin plads. Tillige er der sammen med de voksne dyr i stor udstræk- 
ning udstillet unger, baade af pattedyr og fugle, og for de sidstes 
vedkommende ofte reder og eg. 
Principet er, at samle paa et sted i den systematiske samling 
alt, hvad man ønsker at vise de besøgende med hensyn til hvert 
dyr og ikke at vise for mange dyr, saa de besøgende gaar træt og 
glemmer at se noget, fordi der er for meget at se. Og hver ting, 
som faar plads i den udstillede samling, skal endvidere være værd at 
se, være saa omhyggelig præpararet, at det ikke er noget falsk billede 
man faar, og den skal kunne sees, uden at blikket forstyrres af andre 
gjenstande Derfor er alle slette eller mindre gode eller mindre interes- 
sante ting borttagne, og derfor er der ladt megen plads aaben forat 
danne ramme om de udstillede gjenstande. Samtidig er der for hver 
