60 
sikkerhed kan antage, at kometen allerede vaaren 1899 vil passere 
krydsningspunktet. De meteorer, som vi i natten mellem den 14de 
og 15de november 1899 vil faa se, vil altsaa passere krydsnings- 
punktet noget mere end 7 maaneder senere end kometen. Heraf 
følger, at vi har al udsigt til at faa se mindst lige saa mange stjerne- 
skud som i 1866, mens vi i november 1900 kun har udsigt til at faa 
se en og anden efternøler. 
Dersom nu krydsningspunktet beholdt en uforanderlig stilling i 
jordbanen, saa vilde jorden passere gjennem sværmen den 14de 
november 1899 mellem kl. 121/93 og 11, eftermiddag efter mellem- 
europæisk tid. Da jorden kun behøver en timestid for at fare gjennem 
stjerneskuddenes bane, saa vilde deraf følse, at man i mellemeuropa 
intet vil faa se af hele herligheden. 
Men man kan imidlertid med sikkerhed paavise, at banernes 
krydsningspunkt stadig forandrer sin beliggenhed. Aarsagen hertil er 
den forstyrrende indvirkning som planeterne Jupiter, Uranus og Saturn 
udøver paa meteorernes bane. Hvis krydsningspunktet i aarene mellem 
1866 og 1899 har forandret sin beliggenhed som tidligere, saa vil 
sammenstødet ske en halv dag senere, altsaa om natten mellem den 
14de og 15de november. 
Disse meteorer, der efter det stjernebillede, hvori de viser sig, 
kaldes ,leoniderne", bevæger sig 1 nærheden af krydsningspunktet 
omtrent stik mod jorden i dennes bevægelse om solen, dog saa, at 
retningen danner en vinkel af næsten 17 grader med jordbanens plan; 
deres relative bevægelse i forhold til jorden faaes da omtrent ved at 
addere deres virkelige hastighed og jordens hastighed. Efter dette 
maa de træffe jorden med en hastighed i forhold til denne af omtrent 
70 kilometer i sekundet. 
Forat give en forestilling om stjerneskuddenes rigdom og glans 
anføres her nogle resultater og indtryk fra astronomernes iagttagelser 
i Berlin og omegn natten mellem den 13de og l14de november 1866. 
Her fik man nemlig anledning til under temmelig gunstige omstændig- 
heder at iagttage det sidste store leonidefyrværkeri. 
Forat være mere uafhængig af rent lokale veirforholde og forat 
opnaa de bedst mulige steds- og banebestemmelser for enkelte meteorer 
havde de fordelt sig paa forskjellige steder i Berlins omegn. Ved disse 
samtidige iagttagelser lykkedes det at opnaa værditulde resultater. 
Af speciel vigtighed var de regelmæssige tællinger, som foretoges. 
