80 
træder i større antal. Det er næsten blot under disse, at dens til- 
værelse kan merkes, thi da kommer den frem fra skovene. Dens 
vandringer er dog ikke lange, udenfor skovkanten gaar den sjelden og 
kun af og til er den funden paa ager og enge, der støder op til 
skoven. 
I 1891, der var et vandre- og yngleaar, havde professor Collett 
anledning til nøiere at studere den ved Fredrikssten i nærheden af 
OQdnæs. Om dagen holdt skovlemænen sig ganske skjult. Først ved 
skumringens indtrædelse kom de frem; i halvmørke kunde de skimtes 
som smaa mørke garnnøster, der med stor hurtighed kom trillende 
nedad skovstierne. De var yderst agtpaagivende og hurtige. I mod- 
sætning til lemænen lod de sig kun vanskelig fange. De søgte altid 
at undfly og satte sig aldrig som denne til modverge. Naar man 
mødte dem, stansede de aldrig; blev de grebne, skreg de, men for- 
søgte sjelden at bide. 
Blandt skovlemænens fiender hører hunde, katte og hugorm. Som 
de øvrige mindre gnavere er den under vandreaarene udsat for 
epidemiske sygdomme og sandsynligvis er det disse, som dræber de 
fleste vandrende dyr. Den har en kjendelig moskuslugt. 
Hos os har gaupen (felis lynx) sin nordgrænse i Vefsen og Ranen 
omstreifende individer kan dog træffes længere mod nord, endog helt 
op til Finmarken. Dens yngletid falder i første halvdel af juli.  Stati- 
stiken over fældede rovdyr i de sidste 50 aar (1846—1895) viser, at 
indtil 1880 blev der gjennemsnitlig fældet 120 gauper aarlig, men i 
de senere aar har antallet gaaet jevnt nedad; sterkest har nedgangen 
været i de sidste fem aar, hvori der neppe er blevet præmieret 60 
dyr aarlig. De gauperigeste tragter for tiden er Buskeruds og Brats- 
bergs amt samt begge Trondhjemsamterne. 
Ogsaa jerven (gulo luscus) synes i de senere aar at være i til- 
bagegang, i tiaaret 1886—95 dræbtes saaledes gjennemsnitlig 43 jerver 
aarlig, mod 77 i det nærmest foregaaende tiaar. Antallet af dræbte 
dyr har forøvrigt vekslet i høi grad fra aar til andet. Saaledes præ- 
mieredes i 1885 92 dyr, i 1889 925 dyr, i 1892 37 dyr og i 1895 
50 dyr. Landets største jervmængde findes i det nordenfjeldske og 
især i Finmarken, hvorfra omkring halvdelen at de fældede dyr 
skriver sig. 
I det 16de aarhundrede var ulven (camis lupus) overordentlig 
talrig i landet. Om sommeren holdt den til paa fjeldet, men om vin- 
