81 
teren søgte den i flokke paa 30 stykker og derover ned til kysten, 
hyor den anrettede stor skade saavel blandt husdyrene som paa hjort, 
elg og ren. I slutten af det 17de aarhundrede synes ulven at have 
gjennemgaaet en periode, hvor den helt eller delvis forsvandt fra store 
strækninger af det søndentjeldske. I forrige aarhundrede tiltager 
imidlertid bestanden igjen; i de officielle beretninger fra midten af 
aarhundredet klages der jevnlig over den skade, disse udyr gjør. 
Særlig høilydte lyder klagerne fra Bergens stift, hvor mange bønder 
blev ganske forarmede, da ulven havde dræbt alle deres husdyr. 
Omkring 1850 er der, sandsynligvis paa grund af sygdom, igjen en 
pludselig og uventet nedgang i ulvebestanden. Over store strækninger, 
saasom i Smaalenene, Jarlsberg og Laurvig, Lister og Mandal samt i 
Bergenhusamterne forsvandt den fuldstændig; i de øvrige sydlige 
amter forøvrigt har den i sidste halvdel af dette aarhundrede kun vist 
sig sporadisk. Dog har altid en stamme havt sit faste tilhold i grænse- 
fjeldene omkring Røros, samt i de tilstødende fjelddale, hvor den 
væsentlig fandt sit underhold i de tamme renflokke, som holdtes her. 
Herfra foregaar der fra tid til anden mindre udvandringer. De ulve, 
som i de sidste aar snart her snart der er iagttagne, er dyr, der 
stammer fra denne stamme. Forøvrigt har de fleste af avisernes ulve- 
historier fra det sydlige af landet vist sig at være upaalidelige. Ulve- 
bestanden synes ikke igjen at være tiltaget noget nævneværdigt søn- 
denfor Dovre. 
I det nordlige Norge har Finmarken den rigeste ulvebestand, i 
de sidste 25 aar er der gjennemsnitlig i dette amt betalt skudpræmie 
for 29 ulve aarlig, det gjennemsnitlige antal for hele landet i samme 
tidsrum var 40. I Finmarken er der saaledes fældet omkring tre 
fjerdedele af de i landet dræbte ulve. Finmarken har forøvrigt altid 
været ulverig, men ogsaa der kan paavises perioder, hvor den er mere 
faatallig, og andre igjen, hvor den har tiltaget. En saadan periode 
synes nu at være inde. Trondhjemsamterne og især grænsefjeldene 
af Nordre Trondhjems amt er ligeledes meget rig paa ulv. 
I det 16de aarhundrede var bjørnen (ursus ærctos), som de andre 
rovdyr overordentlig talrig i Norge. Omkring 1560 dræbte saaledes 
ifølge Peder Claussøn Friis en mand i Lister lehn paa en 
vinter 15 bjørne med sin staalbue, men blev selv dræbt under kampen 
med den 16de. Samme forfatter siger endvidere 1 sin , Norriges 
Beserifuelse", at i Lofoten og Vesteraalen forekom bjørnen i saa stort 
»Naturen* 6 
