84 
kyst. Siden 1870 er kun fire individer lagttagne ved Finmarken og 
Tromsø, men kun et at disse blev skudt. 
Et egte vestlandsdyr er hjorten (cervus elaphus). Den hører 
hjemme paa kyststrækningen fra Stavanger op til Namdalen. Kyst- 
strækningen mellem Kristiansund og Trondhjemsfjorden er for tiden 
landets bedste hjortedistrikt. Alene paa Hitteren anslaaes bestanden 
til 600—700 dyr; den er dog meget vekslende, idet hjorten ofte svøm- 
mer over til fastlandet og de nærliggende øer, Tusteren og Smølen. 
Vinterens større og mindre strenghed har ogsaa indflydelse paa be- 
standen, i den kolde og snerige vinter 1881—82 gik alene paa Hit- 
teren omkring 300 dyr tilgrunde. 
De fleste jagtretter paa Hitteren er bortforpagtede; forpagtnings- 
afgiften beløber sig til ca. 8000 kr. Der fældes aarlig omkring 40 
dyr paa denne ø, i enkelte aar er der dog skudt over det dobbelte antal. 
Mindst halvdelen af de i landet skudte hjorte fældes paa Hitteren; i 
1896 fældedes saaledes ialt 1388 dyr, hvoraf 80 paa Hitteren. 
Landets største sammenhængende hjortedistrikt strækker sig fra 
Sognefjordens nordside op til Søndmør, en 130 kilometer lang stræk- 
ning. Inden denne strækving er dog hjortens forekomst meget for- 
skjellig, talrigst forekommer den paa partiet mellem Førdefjord og Nord- 
fjord. Landets nordligste hjortestamme findes i Namdalen, især paa 
Otterøen, hvor bestanden tidligere ikke var liden, men nu er gaaet 
sterkt tilbage, dels paa grund af for sterk beskatning, idet saagodtsom 
alle hanner er bortskudte, dels ogsaa paa grund af indavl. For tiden 
findes der paa Otterøen 20—3830 dyr, hvoraf blot et par kronhjorte. 
Sammenlignet med den europæiske hjort er den norske ikke særlig 
stor, men den er dog et kraftig bygget dyr. I 3-aars alderen veier 
den 65—72 kilo, 4 aar gammel 76—90 kilo, 5 aar gammel 90—108 
kilo, 6 aar gammel og ældre 110—-183 kilo. Over 183 kilo har ikke 
nogen norsk kronhjort veiet. 
Kronhjorte med særligt stort gevier er ikke truffet hos os. Kun 
undtagelsesvis træffes individer med over 12 spidser, 6 paa hvert 
born. Selv hos fuldt udvoksede dyr er hornene sjelden fuldt kom- 
plette, men de fleste har blot 10 eller 11 ender.  Undertiden kan 
selv store dyr have helt ugrenede horn, hos andre har hornet blot 
øietaggen eller det er helt ugrenet og bærer spidser blot i enden. 
Stundom findes ogsaa ganske hornløse hanner. Hornene er udvoksede 
i februar og mars, men haarbeklædningen er vedhængende langt ud 
