88 
Et nulevende kjæmpedovendyr? 
I lange tider havde der gaaet rygte om, at der i det indre at 
Patagonien skulde leve et høist mystisk firfodet dyr. Det skulde 
grave sig huler i jorden og viste sig som regel kun om natten. India- 
nerne beskrev det som et stort dyr med svære klør og skrækind- 
gydende udseende, som det var umulig at faa dræbt, da hverken 
kugler eller kastevaaben kunde gjennembore det. 
Saa var det en dag, at den bekjendte reisende og geograf 
Ramon Lista paa en af sine reiser i det indre af Santa Oruz- 
territoriet traf paa dette merkelige dyr. Han skjød flere gange efter 
det, men maa nok have bommet, thi det fik forstukket sig mellem 
noget krat, og trods al søgen var det ikke muligt at gjenfinde det. 
Saavidt Lista kunde se, lignede dyret baade i størrelse og udseende 
nærmest et skjælddyr (mamis). Istedetfor skjæl var imidlertid kroppen 
dækket af rødlig-graa haar. Lista følte sig overbevist om, at dyret, 
hvis det ikke var et skjældyr, dog var nærbeslegtet med denne gumler. 
Man troede tidligere, at Lista, skjønt en skarp iagttager, dog her 
havde været ude for en synkverving. —Florentino Ameghino, som har 
leveret flere værdifulde bidrag til kundskaben om de uddøde sydameri- 
kanske gumlere, søger imidlertid i novemberheftet 1898 af , Natural 
Science" at paavise, at dette dyr virkelig eksisterer. Det er dog ikke 
et skjældyr, men derimod nærbeslegtet med de saakaldte gravigrade 
eller tungfodede gumlere, kjæmpedovendyrene mylodom og pseudole- 
stodon, som kunde naa en elefants størrelse. 
Kjæmpedovendyrene hører til de ældste pattedyrformer. De tid- 
ligste spor af dem finder vi sammen med kjæmpeøglerne i Patagoniens 
brogede sandstene, der tilhører den undre kridtformation. Endnu tal- 
rigere blir de i pyrotheriumleierne i den saakaldte guaranitiformation. 
De udvikles lidt efter lidt og naar sin største artsrigdom i Santa- 
Cruzformationen, der tilhører den øvre eocene periode. Senere blir 
de igjen fattigere og fattigere paa arter, men i størrelse vokser de 
dog fremdeles, indtil de i pampaslagene blir repræsenteret med kjæmpe- 
former som megatherium, lestodon, mylodon o. 8. v., som alle kunde 
naa en elefants størrelse, ja mere. I senere afleiringer paa Pampas- 
sletterne har man ligeledes fundet nogle, men desværre slet bevarede 
levninger af disse dyr. Ingen har imidlertid anet, at der den dag 
