Mindre meddelelser. 
Hjernevegtens forhold til legemsvegten hos pattedyrene. 
Det har været en længe kjendt omend uforklarlig kjendsgjerning, at 
hjernens udvikling hos pattedyrene tilsyneladende ikke staar i forhold 
til dyrenes aandelige udvikling og til den plads, de indtager i systemet. 
Mindre, lavtstaaende dyr har som regel en forholdsvis meget større 
hjerne end større, høierestaaende. Med hensyn til saavel den absolute 
som den relative hjernevegt staar mennesket tilbage for et antal ret 
lavtstaaende dyr, ja det overgaaes endog af disse i hjernevindingernes 
komplicerthed, som man 1 lange tider ansaa som et udtryk for hjernens 
aandelige udvikling. En nøilagtigere undersøgelse over hjernevegtens 
athængighed af legemsvegten er nu foretaget af E. Dubois, idet han 
støtter sig til nogle tidligere arbeider af Max Weber. 
Af de omfangsrige talopgaver, som Dubois leverer, skal vi her 
meddele et lidet uddrag. De store menneskelignende aber har med 
omtrent samme legemsvegt som mennesket kun !/s af dettes hjerne- 
vegt, hunde af samme størrelse endog blot "10.  Hjernens absolute 
vegt er hos elefanten fire gange større end hos mennesket, hos de større 
hvale er den fem gange saa stor. Hos den uddøde søko, rhytina stelleri, 
var den halvanden gang større. Med hensyn til den relative hjerne- 
vegt overtrumfes mennesket (1:45 — 1:46) af flaggermus (1 : 42), 
den javanesiske tupaja (1:41), løveaben (1:26), spidsmusen (1 : 23). 
Blaahvalen, balænoptera sibbaldii, har den absolut største hjernevegt 
(7000 gram) men samtidig ogsaa den relativ mindste (1: 1057). 
Ved disse beregninger maa der tages hensyn til, at hjernen i det 
individuelle liv ikke vokser saa meget som legemet; hos f. eks. en 
niaarig gut har hjernen omtrent faaet sin fulde størrelse, mens legems- 
vegten næsten vokser til det dobbelte. Legemsvegten hos et individ 
er ogsaa underkastet meget store forandringer. Man bør derfor kun 
sammenligne fuldt udvoksede, normale og ganske friske dyr med hin- 
anden. Af to dyr, der har samme størrelse, men som staar paa for- 
skjelligt organisationstrin vil det høierestaaende ogsaa have en større 
hjernevegt. Blandt følgende ligestore dyr har saaledes gibbonen 130 
gram hjernemasse, topbavianen 70 gram, zibetkatten 42.1 gram og 
skjældyret 14 gram. 
Af to med hensyn til hjerneorganisation ligestaaende, men i legems- 
vegt forskjellige dyrearter, har det største ogsaa den største hjerne, 
saaledes har løven en syv gange større hjerne end huskatten, den 
brune rotte en 51, gang større end husmusen o. s. v. Derimod er 
den relative bhjernevegt større hos de mindre dyr end hos de større, 
selv om de staar paa det samme systematiske trin. Hos løven er 
den 1:546, hos katten 1:106; hos rotten 1:190, hos husmusen 
AD DAS V: 
Forøgelsen af hjernen sker særlig i den del af den hvide sub- 
stans, hvor hos de større dyr ledningsbanerne forlænger sig, men ikke 
formerer sig. Den graa substans derimod tiltager ikke i størrelse, den 
