94 
ind i det indre af kimgjællehulen, hvor de ved hjælp af fine silketraade 
blev fæstede til gjællerne. Endelig gjennemboredes paa 40 øremuslinger 
den høire side af skallet paa to steder i nærbeden af skalmuskelen. 
Gjennem hver af aabningerne blev der lagt en kugle. Ved under- 
søgelse i november 1898 fandtes, at samtlige var omgivne af et tykt 
lag perlemor. De ved de tidligere forsøg erholdte perler var med 
undersiden vokset fuldstændig fast med skallet, men senere erholdt 
Boutan ogsaa ganske frie perler. Undersøgelserne viste endvidere, at 
den side? af det fremmede legeme, som laa nærmest skallet, blev først 
overtrukket med et lag perlemor. Ganske som paa de paa naturlig 
maade dannede perler laa ogsaa paa disse kunstige perlemoret i con- 
centriske lag, det ene udenpaa det andet, men her var det kun de 
ydre lag, som gav perlen glans, da den indre kjerne var af en anden 
beskaffenhed. De naturlige perler indeholder førøyrigt ogsaa en liden 
kjerne, de maa nemlig betragtes som et forsvarsmiddel, hvormed mus- 
lingen beskytter sig mod fremmede legemer, som er trængt ind i den.) 
, Naturwissenschaftliche Wochenschrift*. sg. 
Ætherens opdagelse? Den amerikanske fysiker Charles 
F. Brush forelagde den 23de august 1898 for , American Association 
for the Advancement of Science" en opdagelse, som muligvis kan be- 
tegnes som en af de merkeligste i hele vort aarhundrede. 
I begyndelsen af 1897 var Brush beskjættiget med at undersøge 
gasernes varmeledningsevne ved særdeles lavt lufttryk. Jo mere gasen 
fortyndedes, desto ringere blev ogsaa naturligvis ledningsevnen for 
varme. Ved det forsvindende lille tryk af nogle milliontedele af en 
atmosfære viste det sig imidlertid pludselig, at ledningsevnen igjen 
blev betydelig større end ved høiere tryk. Han ophedede glasbehol- 
derne, hvori den fortyndede gas befandt sig, og kunde da med sine 
øine se, at der af den udviklede sig en gas, der igjen absorberedes 
af glasset ved afkjøling. Da varmeledningsevnen af denne gas var 
paafaldende stor, troede Brush at have vandstof for sig, selv om han 
ikke kunde forklare sig aarsagen til dens opstaaen. Brush modificerede 
forsøget, idet han bragte glaspulver i det fortyndede rum. Det viste 
sig, at varmeledningsloven ved et tryk af 91000000 atmosfære var lig 
vandstoftets, at den derimod ved det meget mindre tryk af 39100000 000 
atmosfære var 27 gange saa stor som for vandstof! Ophedet kvarts- 
sand egnede sig endnu bedre til forsøget, thi den deraf udvundne gas 
havde en varmeledningsevne, der var 100 gange saa stor som for 
vandstof. Det lykkedes ogsaa Brush at udvinde den hemmeligheds- 
fulde gas direkte af lutt. 
Af den ganske umaadelig høie varmeledningsevne kan man beregne 
den specifike vegt af den nye gas til '/19000 af vandstoffets. Hastig- 
heden af dens molekyler er 168 kilometer pr. sekund. Til sammen- 
ligning kan" anføres, at vandstofmolekyler, som af alle gasmolekyler 
har den største hastighed, bevæger sig med en hastighed af 1.84 
kilometer i sekundet. 
1) Ogsaa i Japan er det i de senere aar lykkes at frembringe kunstige 
perler paa lignende maade som den, Boutan har benyttet. Fremgangsmaaden 
skal der være naaet frem til praktisk anvendelse. Red. anm. 
