105 
hals og en endnu længere hale. Men hvorledes han paa grundlag 
af beretningerne kommer til en saadan slutning, maa jeg indrømme, at 
jeg ikke forstaar. 
Ser vi igjennem beretningerne saa finder vi meget almindelig 
angivet, at dyret bevæger sig i vertikale bugter, hvis antal i enkelte 
tilfælde opgives lige til nogle og tyve. I mange tilfælder turde vel 
disse pukler paa den svømmende gjenstand være et optisk bedrag. 
Men det er forøvrigt allerede bleven fremholdt fra andre naturforskere, 
at en saadan bevægelse med mange vertikale bugter ikke kan tænkes 
at forekomme hos noget hvirveldyr. Desuden modsiges disse iagt- 
tagelser af andre beretninger, som siger, at de ophøininger, som 
fandtes, ikke forandrede form under dyrets bevægelser. Og hvorledes 
skulde nu et dyr kunne svømme og svømme fort med legemet 
trukket sammen i ubevægelige bugter?  Sammenstillet med nogle 
Øvrige detaljer i beretningerne f. eks. hovedets form etc. og sam- 
menstillet med de i ,Naturen"s forrige hefte givne meddelelser 
fra hr. Georgsen, Skjærvø, turde man i altfald med større 
sandsynlighed kunne slutte sig til, at en stor del af de af Oude- 
mans citerede ilagttagere har havt for sig en eller flere brygder 
eller muligens andre større haier. Med denne antagelse stemmer 
godt den omstændighed, at ,søormen" ofte viser sig lidet sky, 
følger efter baade 'etc., da dette netop er karakteristisk.for brygden. 
Jeg vil selvfølgelig ikke negte, at flere af beretningerne indeholder 
detaljer, som ikke passer paa brygden eller noget andet dyr, som vi 
kjender; men hvis det nødvendigvis skal antages at være et ukjendt 
dyr, saa skjønner jeg ikke, hvorfor man netop skal gjøre det til en 
sæl. Men herom nedenfor. 
Meget vigtig for forstaaelsen af en hel del beretninger er en, som 
gives af en vis kaptein Smith, idet det nemlig lykkedes ham at har- 
punere og hale ombord en formentlig søorm, som viste sig at være 
en kjæmpemæssig flydende alge. , Det syntes," siger kapteinen, ,,at ligne 
et stort levende vidunder, saa at hvis omstændighederne havde hindret 
mig fra at udsende en baad til den, vilde jeg sikkert have troet, at 
Jeg havde seet den store søorm.* Hvem tæller vel alle de tilfælde, 
da søormsgaaden vilde have opløst sig paa samme eller lignende maade, 
