FY 
107 
torsken", og to .brystfinner, med bløde straaler; bagdelen af legemet 
omgaves af en sammenhængende fin, som hos aalen. Disse sine iagt- 
tagelser har Hanna publiceret i et amerikansk fiskeritidsskrift. Men 
desværre: kapt. Hanna vidste ikke, hvilken værdifuld ting han her 
havde fanget, og da han efter sine egne ord vilde have tabt 20 dollars 
ved at bringe det til lands, saa kastede han det atter overbord, efter 
at have undersøgt det i omtrent '/1 time. 
Kapt. Hannas beskrivelse er given senere efter hukommelsen 
og efter anmodnivug fra prof. S. Baird, den afdøde direktør for 
s Smithsonian Institution". Skjønt en del detaljer kan være urigtige, 
har man dog ingen grund til at betvile, at beskrivelsen er rigtig i 
hovedsagen. Den gjør aldeles ikke indtryk af at være opspind, og 
man faar vel ogsaa haabe, at prof. Baird i sin tid var forsigtig nok 
til at undersøge sagen i saa henseende. Men om vi gaar ud fra, at 
beskrivelsen er rigtig i sine hovedpunkter, saa har vi ved denne faaet 
anelse om en ny, for os hidtil ukjendt type af haifiske, som mere end 
noget andet kjendt dyr skulde svare til vore forestillinger om en 
veritabel ,søorm" og ogsaa give en antydning om, hvad ,Dædalus*- 
dyret muligens kunde være. Jeg vil forresten tilføie, at senere en 
anden noget lignende haislegt, clamydoselache, er opdaget i nogle faa 
eksemplarer; ogsaa denne hai er aalelignende, saavel i legemets som 
i hovedets form, men det største kjendte eksemplar (som forresten 
fangedes i Varangerfjord 1896 (se ,Naturen" 1897, s. 284), maaler 
kun et par meter. Umuligt er det dog ikke, at Hannas fisk var ialt- 
fald beslegtet med en saadan, en anskuelse, som ogsaa fremsættes af 
prof. Collett i en athandling over clamydoselache. 
At fiske og specielt haifiske ofte stikker sit hoved op over vand- 
fladen, har vi ofte havt anledning til at iagttage i akvarierne ved den 
herværende biologiske station. Jeg kan tilføie, at jeg af en søofficer, 
som har deltaget i flere togter, ogsaa har faaet den opgave, at han 
har seet haier pludselig skyde langt op over overfladen. At hvaler 
ligeledes kan reise sig op over overfladen er en kjendt ting. At man 
ikke har iagttaget finner paa de dyr, som man har seet reise sig i søen, 
og som man har kaldt søorme, kan let tænkes at bero derpaa, at bryst- 
finnerne derunder ligger trykket ind til kroppen, og rygfinnen sidder 
længer tilbage. 
