114 
solstraalernes rolle; men buen er meget lyssvag, og de enkelte farver 
kan neppe skjelnes. * Denne bue maa dog ikke forveksles med de 
almindelige maaneringe eller hove, der dannes i høitsvævende skyer 
ved lysets brydning i de isnaale, hvoraf disse bestaar. 
Saa iøinefaldende som regnbuefænomenet er, er det klart, at man 
allerede i de ældste tider fæstede opmerksomheden ved det og fam- 
lede efter en forklaring. Det lykkedes dog ikke oldtidens naturfor- 
skere at udgrunde aarsagerne til dets optræden. Først i begyndelsen 
af det l4de aarhundrede fremkom dominikanerprioren Theodorich 
(Freiberg, Sachsen) med en udredning, som 1 principet er rigtig. 
Andor Hoel. 
Løvsangeren 
(phylloscopus trochilus). 
Fig. 12. Løvsangeren. (Efter fotografi af en gruppe i Bergens museum.) 
Naar birkens friskgrønne blade under maisolens straaler er ifærd 
med at folde sig ud, og lierne fyldes med duften fra de tusende 
bristende knopper, da kommer et idet selskab af smaafugle tilbage 
til os fra sit: vinterophold i Syden; dét er de egte løvfugle. Disse 
