139 
østre hjørne af Askøen, kun en fem kilometer fra Bergen, og navnet 
paa stedet og fjorden Kvalvaag i Lindaas tyder paa, at ogsaa der 
hvalfangst oftere har fundet sted, ialfald i ældre tider. Det berettes 
i virkeligheden fra midten af aarhundredet, at Kvalvaag var hval- 
fangststed, men fangsten dreves der paa en anden maade end 1 Skogs- 
vaag, med harpuner, hvortil line var fæstet. 
Paa de tre ovenfor nævnte steder er det overalt vaagehvalen 
(balaenoptera rostrata), som er gjenstand for fangst. Den er som 
bekjendt den mindste af vore bardehvaler og blir ikke mere end en 
10 meter lang, oftest ikke saa meget.) 
Denne hval synes til visse tider af aaret noksaa hyppigt at søge 
ind til tjordene omkring Sartorøen, ligesom den i det hele ikke er 
ganske sjelden i fjordene ved Norges kyst i sømmertiden. 
Af de tre vaage, hvor den er gjenstand for fangst, er Skogs- 
vaag den vigtigste. I Østfjordspollen kan der et og andet 
aar fanges en eller to hval, men der kan gaa lang tid mellem 
hver gang. Folkene paa gaardene heromkring er ogsaa kun forsaavidt 
indrettede paa fangsten, som de har pil og bue.  Derimod har de 
ingen særskilte nøter til denne fangst, men anvender i paakommende 
tilfælde almindelige sildenøter. I Tellevaag gaar hvalen hyppigere 
ind. Her kan der fanges op til en 2—3 hval enkelte aar, men der 
kan dog gaa 2—3 aar mellem hver gang, der kommer ,hvali vaag*. 
Det sted, hvor bugten stænges for at hindre hvalen fra at saa ud, er 
et, hvor det trange sund delvis er stængt paa naturlig maade af en 
liden holme, Stegholmen. Det ene af løbene udenom denne stænges 
af med en almindelig sildenot, til det andet har opsidderne omkring 
vaagen lavet sig en særskilt hvalnot af tyk line med meget grove 
masker. 
Langt aarvissere end i disse to fjorde er fangsten i Skogsvaag. 
Her er det at regne som sikkert, at der hvert aar kommer et mindre 
antal?) hval tilstrækkelig langt ind 1 bugten, saa den kan blive stængt, 
det vil sige ind i den saakaldte Kvalvaag indenfor det trangeste af 
sundet mellem Stegholmens vestre pynt og selve øen. 
Det er ogsaa noksaa tænkeligt, at Skogsvaag maa ligge bedre til 
end de to andre vaage. I disse er der ingen rimelighed for, at hvalen 
1) Springere af forskjellig sort fanges ogsaa. Se herom min artikel , Naturen* 
1889 p. 161. 
*) Antallet gaar sjelden over 4—5. Dog er der taget hele 11 et enkelt aar. 
