149 
Er der skudt en del pile i hvalen, saa overlades den gjerne til 
sig selv, uden forsaavidt der holdes vagt, forat den ikke uhindret skal 
sprænge noten og sætte ud. Efter et døgns forløb eller halvandet er 
den i regelen noksaa daarlig og kommer da oftere og oftere op til 
overfladen for at aande. Er det tilfældet, saa forsøger bønderne at 
stikke den med ,,skuttel*, den harpun, som er afbildet tilhøire paa 
fig. 21, F—H. —Figurerne forklarer, hvordan derne harpun er ind- 
rettet. I holken, nederst paa jernet (se fig. D), sættes der ind en lang stang, 
hvormed harpunen føres. Omkring holken er fæstet enden at en line, 
hvis anden ende for alle tilfældes skyld er forsynet med en kagge 
eller en træklods, som kan holde den flydende, om det hele toug 
skulde maatte gives ud.  Skuttelens spids er dannet af en til skaftet 
fasthængslet od, som holdes i stilling ved en tougring (fig. H). Er skut- 
telen stukket ind i hvalen, saa dreier odden sig ud i den paa fig, 21, G 
angivne stilling, idet tougringen skyves af, og jernet forankres for- 
svarlig i kjødet.') 
Det hænder dog vistnok ofte, at hvalen gaar meget længere end 
halvandet døgn før den bliver svækket for alvor. Da skydes der 
igjen paa den og dette gjentages til virkning viser sig. 
Er det — gjerne efter mange forgjæves forsøg — endelig lyk- 
kedes at faa en harpun i den svækkede hval, saa gjør denne gjerne 
en sidste kraftanstrængelse og sætter afsted, Det kan da hænde, at 
den baade sprænger linen, hvis den ikke i tide gives helt ud, og 
sætter lige paa noten og sprænger sig igjennem den. En gang i de 
sidste aar har det endog hændt, at den har slæbt helt noten afsted 
med sig. Men ved hjælp af den lange line, hvis ende flyder, er det 
altid let at faa dyret fat igjen. Og oftest gaar det ikke saa vold- 
soldsomt for sig. Hvalens kræfter taber sig, blodtabet efter harpun- 
saaret begynder nu ogsaa at virke, og snart lykkes det at faa flere 
harpuner i den, hver harpun med en baad slæbende efter linen. 
Da er jagten snart forbi. Hvalen slæbes mere eller mindre 
halvdød imd i den trange bugt i Kvalvaagens sydvestre hjørne, hvor 
yhvalvolden* ligger. Den blir nu stukket ihjel, om det er nødvendigt, 
og slæbt ind til land med halen foran. Om sporen blir der saa sat 
et toug, og ved mange forenede kræfter blir det svære dyr draget op 
i fjæren. 
1) D og E viser en ældre form af skuttel. 
