165 
salpetersyre saavelsom den omvendte proces kommer saavel i jordbunden 
som i vandet kun istand ved bakteriernes livsvirksomhed. En art af 
de saakaldte nitrificerende eller nitro-bakterier, som forekommer 
over hele jorden, oksyderer ammoniak til salpetersyrling og denne 
videre til salpetersyre, naar surstof er tilstede i tilstrækkelig mængde. 
Den omvendte proces, der altsaa bliver en reduktionsproces, kommer 
istand ved andre bakterier, som da betegnes som denitrifice- 
rende. Disse overfører da først salpetersyren til salpetersyrling, 
dernæst til ammoniak og sluttelig endog til frit kvælstot. —Endepro- 
duktet af denne reduktion er altsaa frit kvælstof, der blander sig med 
kvælstoffet i luften og saaledes foreløbig gaar tabt for stoffets kredsløb. 
Bortseet fra en undtagelse. som snart skal omtales, kan nemlig kvæl- 
stof kun i bunden tilstand optages af planterne og af dem nyttig- 
gjøres til dannelse at eggehvidestoffer, derimod ikke i fri tilstand. 
Som man ser, vedligeholdes altsaa for det meste kvælstofforbin- 
delserne for at komme de senere organismer tilgode. Men der finder 
dog ganske sikkert et vist tab af kvælstof i bunden tilstand sted, 
muligens ogsaa et temmelig betydeligt tab, der kommer istand ved de 
denitrificerende bakteriers livsvirksomhed. Bestanden af organismer 
maatte derfor paa grund heraf gaa tilbage, hvis der ikke fandtes andre 
kilder til bundet kvælstof. —Tabet udjevnes derved, at luftens store 
mængder af frit kvælstof paa to maader bindes og dermed nyttig- 
gjøres for stoffets kredsløb. For det første sker dette ved lynet lige- 
som ved elektriske udladninger overhovedet, for det andet ved sam- 
livet mellem ganske bestemte landplanter og visse arter af bakterier. 
Af alle planter kan væsentlig kun de erteblomstrede optage i sig luftens 
frie kvælstof og nyttiggjøre det til dannelse af eggehvidestoffer og selv 
kun da, naar der i de knudeformig fortykkede rødder lever visse 
bestemte bakterier. Uden bakteriernes hjælp, naar de f. eks. vokser 
i udglødet eller paa anden maade steriliseret jord, opfører de erte- 
blomstrede sig fuldstændig som andre planter. Til at tilveiebringe 
ligevegt i naturen er sandsynligvis dette underlige samliv mellem de 
- erteblomstrede og visse bakteriearter af betydelig større betydning end 
lynets virksomhed. 
Saavidt vi ved, foregaar stoffets kredsløb, hvis grundtræk vi netop 
har skitseret, i havet i almindelighed paa samme maade som paa det 
faste land. Ogsaa i vandet repræsenterer planterne alene urnæringen. 
Da de kun formaar at danne organisk stof, naar lys er tilstede i til- 
