170 
gjøre vigtige slutninger med hensyn til legepladsenes beliggenhed og 
udbredelse samt til de steder, der især foretrækkes af de ynglende fiske. 
Desuden er det nødvendigt i hele yngleperioden med visse tidsmellem- 
rum at gjøre undersøgelsesreiser. Den nøiagtige undersøgelse af de 
opfiskede eg kan give en temmelig god forestilling om den virkelige 
mængde eg af vedkommende fiskearter. Ved kvantitative undersøgelser 
af de forskjellige udviklingsstadier kan man ogsaa faa holdepunkter 
for bedømmelsen af, hvormeget der tilintetgjøres, under forudsætning 
af, at man har fastslaaet udviklingstiden for de forskjellige stadier. 
Forholdsvis talrigst er naturligvis de yngste stadier, fordi der af dem 
endnu ikke er ædt saa mange som af de ældre. Fastslaar man altsaa, 
hvormange ganske unge netop lagte eg, der under hele yngleperioden 
findes paa et bestemt omraade, saa kan man ogsaa beregne, hvor 
mange kjøusmodne fisk der mindst maa findes paa vedkommende 
legeplads. Naar man samtidig fra statistiken faar besked om, hvor- 
mange fisk der fanges, saa kan man udregne forholdet mellem den 
fangede fisk og den mængde fisk, som findes paa vedkommende om- 
raade. Denne methode har hidtil været det eneste middel til at op- 
naa kundskab om den sande bestand af kjønsmodne individer for et 
stort antal nyttefiske. Uden en saadan kundskab er det umuligt 
saavel fuldt ud at udnytte vandenes rigdomme som at hindre rov- 
fiskeri. Methoden er hidtil kun anvendt i Kielerbugter og i Nord- 
søen (1895). 
Alle vandets nyttedyr, fiskene iberegnet, udvikler sig paa bekost- 
ning af den ar planterne frembragte organiske substans; og da plan- 
terne er ene om at frembringe organisk stof, saa kan man fastslaa den 
virkelige produktion ved at undersøge det aarlige udbytte af plante- 
substans aldeles som paa landjorden ved at maale græs- eller hø- 
høsten. 
«Havets producenter optræder i 2 ret forskjellige former: Paa den 
ene side som større eller mindre mangecellede strandplanter — 
tangarter og søgræs — og paa den anden side som overordentlig 
smaa encellede organismer, der er næsten eller ganske usynlige 
for det blotte øie. De første større planter er indskrænket til et 
smalt belte ved kysterne, mens de mikroskopiske planter findes frit 
svævende i vandet ikke alene ved kysterne paa grundt vand, men det 
udgjør ogsaa en væsentlig bestanddel af det saakaldte plankton, 
der findes overalt i havet. Om betydningen af disse to grupper af 
