171 
levende havplanter i havets husholdning er meningerne meget delte, 
fordi de undersøgelser, som hidtil har været udført, er aldeles utilstræk- 
kelige.  Tager man hensyn til oceanet i sin helhed, saa er utvivlsomt 
massen og dermed den direkte betydning af tangen, søgræsset 0. 8. V. 
meget ringe ligeoverfor de fritsvævende bitte smaa planter. Kysterne 
omgives kun af et smalt og tillige ofte afbrudt belte af store planter. 
Kun paa grundt vand er tangveksten tæt, mens den, eftersom vandet 
bliver dybere, meget hurtig bliver sparsommere. 
Dersom fastlandet pludselig berøvedes al sin vegetation med und- 
tagelse af en smal stribe tæt buskads langs kysterne, saa vilde kun 
meget faa dyr kunne finde livsophold. Man maatte imidlertid tænke 
sig de øde ørkenflader mere end dobbelt saa store, som kontinenterne, 
fordi oceanet bedækker over */3 af jordens overflade. Forholdene 
bliver imidlertid i virkeligheden endnu ugunstigere derved, at ved- 
kommende planter i levende live kun ædes af forholdsvis faa smaadyr. 
Det er da uden videre indlysende, at næringen maa være tilstede i 
en anden form. Tangveksterne langs kysten og bunden er desuden 
bedækket med overordentlig smaa planter, som man kunde sammen- 
ligne med den mos og lav, der bedækker træstammer og stene paa 
landjorden. Disse planter, der formerer sig meget hurtig, bliver natur- 
ligvis spist i større mængder end de store tangbuske og det kiselhol- 
dige haarde søgræs. Hele oceanet maa man endvidere betragte som 
bedækket med et tæt overdrag af planter, der ligesom danner græs- 
gange, hvori skarer af fiske græssende streifer om. —Ørkener, blottet 
for vegetation gives der ikke i oceanet. Som Schitt træffende siger, 
tror sømanden at have rent vand under sig, mens han i virkeligheden 
overalt ogsaa midt i oceanet seiler hen over et rigt plantetæppe. 
Vistnok er disse havets græsgange, hvor saa overordentlig mange dyr 
græsser, temmelig fattige paa individer, fordi den stadig paany produ- 
cerede plantesubstans hurtig opædes igjen. Med hensyn til dyrenes 
ernæring bestaar der mellem havets store og smaa planter et lignende 
forhold som paa vore bredder mellem trær og engplanter. Tangen 
og søgræsset vokser ligesom trærne videre og falder meget i øinene, 
fordi de kun lidet er udsatte for ødelæggelse. Paa sterkt besøgte 
græsgange er derimod plantebestanden meget sparsom, mens der dog 
i virkeligheden dannes en overordentlig stor mængde nyttig organisk 
substans. 
I oceanets øvre lag findes de yderst smaa planter af størrelse 
