184 
else af en interessant moderne lægevidenskabelig lagttagelse. Kvinder 
i den kjønsmodne alder bliver ikke sjelden ofter for en sygdom, der 
bestaar i, at knoklerne bliver bløde og kalkfattige, osteomalaci, som 
det kaldes, en sygdom i stofvekselen, som endnu er temmelig gaade- 
fuld. Man har merkelig nok kunnet helbrede denne sygdom ved at 
fjerne kjønskjertlerne hos de angrebne kvinder. Saa merkelig denne 
iagttagelse klinger, og sua vanskelig det er at give en tilfredsstillende 
forklaring, saa har man foretaget denne operation saa ofte, at der 
ikke kan være tvivl om rigtigheden deraf. Kvinden hensættes ved 
denne kastration i en tilstand, hvori hun har mistet sin forplantnings- 
evne. Det naturlige tidspunkt herfor er den begyndende alderdom. 
Hun sættes altsaa herved ligesom paa et aldrende stadium. Alder- 
dommen anteciperes kunde man sige ved kastrationen. Da nu alder- 
dommen ofte medfører en forhøiet optagelse af kalk, saa ligger den 
tanke nær, at ogsaa en forbøiet evne til at optage kalk kunstig skaffes 
tilveie ved kastrationen. De for kalk 1 høi grad udtømte ben gjen- 
vinder derved paany sin fasthed. Herimod kan man vistnok indvende, 
at man under almindelige omstændigheder slet ikke merker nogen for- 
høiet kalkafleiring hos kvinder, der kastreres i den kjønsmodne alder; 
heller ikke naar forplantningsevnen tabes med aarene paa naturlig 
maade, bemerker man hos kvinderne nogen umiddelbart efter indtræ- 
dende forkalkningsprocesser; men man maa dog sige, at der er en 
betydelig forskjel, naar man fjerner kjønskjertlerne hos en normal 
paa en vis maade med kalk mættet organisme, og naar de borttages 
fra et paa kalksalte sterkt forarmet legeme. Endvidere kan virkningen 
ikke være den samme, naar eggestokkene paa naturlig maade indstiller 
sin virksomhed, mens de stadig torbliver i kroppen og muligvis endnu 
udfører visse funktioner, og »aar de pludselig fjernes fra organismen, 
endnu mens de staar i sin fulde virksomhed og det ovenikjøbet fra en 
i høi grad kalkfattig organisme. 
Sædvanlig pleier man at fremstille et menneskes fysiske livs- 
udviklig grafisk ved en kurve, der begynder med en opstigende gren, 
holder sig en stund i en vis høide for derpaa tilslut at dale paa den 
anden side. Erter hvad her er sagt, kommer maaske de sandheden 
nærmere, der heller taler om livets kredsløb, som altsaa grafisk 
forestiller sig livet som en mere eller mindre cirkelformet linje, hvis 
begyndelse og ende lidt efter lidt nærmer sig hinanden for ganske 
umerkelig at flyde sammen. 
