186 
lederne i den behandlede videnskab lærer os at se nye sider ved 
sit stof. 
I Nord-Amerika er jordskorpen opbygget paa en forholdsvis simpel 
maade, hvortil der svarer et let forstaaeligt relief af landet. Oprin- 
delsen til landenes former, lavsletter, høisletter, fjeldkjæder o. 8. V. 
er derfor bleven studeret der med langt større held end i det 
gamle Europa. Disse amerikanske studier har Davis samlet, syste- 
matiseret og ført et stort skridt videre. Han har dertil stor lærer- 
begavelse og er af disse grunde blevet hovedmesteren i den gren af 
den fysiske geografi, hvor landenes former ikke fremstilles som noget 
givet men genetisk. Noget rent nyt er det, at se denne genetiske 
betragtningsmaade ført ind i skolegeografien. Davis gjør det paa en 
særdeles vellykket maade, og med ord og udmerkede billeder fører 
han os for øie et rigt og originalt stof af eksempler, der oplyser hans 
tankegang. Alle, som ønsker at kjende til den naturvidenskabelige 
side af nutidens geografi og som vil se en i pædagogisk henseende 
særdeles interessant fremstilling af en videnskab bør studere denne 
bog. Ved udarbeidelsen til praktisk skolebrug har forfatteren, der er 
universitetsprofessor, modtaget hjælp af en skolemand i virksomhed. 
HÆ 
Mindre meddelelser. 
Frugtavl og geologi. Enhver, som kjender de frodige og løn- 
nende æbletrær i Sogn og Hardanger og kommer til Østlandet, maa 
sikkerlig undre sig over, hvor smaat bevendt det er med frugtavlen i 
de ,rige" bygder. Paa Østlandet tror man dog som oftest, at vilde 
man bare og havde den tilstrækkelige kyndighed, saa kunde man med 
lethed faa frugthaver omtrent overalt. Arbeide for frugtavlen er imid- 
lertid der en gammel sag, og naar den ikke har havt mere fremgang, 
syes det at maatte have dybere grunde. 
Om en af disse faaes et vink i et arbeide af den svenske geolog 
og folkehøiskolebestyrer Leonard Holmstrøm, ,Anteckningar om jord- 
bruket m. m.*, en afhandling, som staar i Kungl. Landtbruks-Akade- 
miens Handlingar och Tidskrift 1898. Forfatteren omtaler der et vel 
omgrænset strøg i nordøstre Skaane, hvor frugttrær, specielt æbletrær 
vokser i stor frodighed ikke alene 1 velpleiede haver, men ogsaa om- 
trent uden pas og stel paa havnegange, paa bjergskraaninger mellem 
enebuske og løvtrær, paa grænserne mellem agrene o. 8. V., ganske 
som i Hardanger. Han kommer til det resultat, at dette skyldes 
jordsmonnet; æblehaverne trives, hvor dette er lerholdigt morænegrus, 
saaledes beliggende at man kan plante uden at drænere. Dette samme 
er som regel æblehavernes jordsmon paa Vestlandet hos os. Vi finder 
dem nemlig mest paa skraaninger, hvor jorden er fuld af større og 
