p 187 
mindre stene, der ligger i en grusagtig og samtidig leragtig grund- 
masse; paa saadanne steder er der dybt ned til grundvandet. 
Paa Østlandets gaarde dyrker man derimod som regel udvasket 
ler, sand og grus, som dels er gammel havbund, dels alluvialland 
langs elvene. Morænegrus savnes vel ikke; men det ligger borte 
i lierne og skogbakkerne, mens husene, indved hvilke jo haverne skal 
være, staar paa de aabne strøg. Ved bedømmelse af et steds skik- 
kethed eller uskikkethed for frugtavl er sikkerlig grundens geologiske 
beskaffenhed en sag af betydning, der ikke har været nok agtet paa, 
og interessant er det, at Holmstrøm ved hjælp af de geologiske karter 
. kan pege paa, hvilke egne inden Skaane det er, hvor frugtavlen har de 
bedste betingelser. Naturligvis er der ved en ting som denne andre 
hensyn at tage i betragtning; men den geologiske side af sagen 
bør ogsaa være med.  OQverhovedet har jeg havt, og har fremdeles 
den tro, uagtet en del af vore landbrugsautoriteter ikke rigtig deler 
den, at geologien bør have en, om end beskeden, rolle ved arbeidet 
for vort landbrugs opkomst. Geologien bringer sikkerlig i en del 
spørgsmaal, eksempelvis nu i dette om frugtavlen, en større klarhed, 
end man kan faa uden. Hans Reusch. 
Dyrenes liv er en symbiose med mikrober, det vil sige, at 
vi ikke kan leve og trives uden mikrobernes hjælp. 
Duclaux opkastede i 1892 spørgsmaalet, om pattedyrene kan 
fordøie sin mad uden mikrobernes hjælp. Vor tarmkanai afsondrer jo 
forskjellige fordøielsessafter til opløsning af næringsmidlerne, saa man 
kunde tro, at dette maatte være nok til at sikre vor ernæring. 
Flere forskere, saaledes Nencki, Nuttall og Thiesfelder 
har ogsaa holdt unge dyr ilive længere tid, naar de kun har faaet steril 
føde, imidlertid trivedes disse dyr ikke saa godt som andre, hvis føde 
ikke steriliseredes. Paa 6te og 10de dag havde de ikke øget mere 
end 11 og 16 pct. af deres vegt ved fødselen, mens paa almindelig 
vis opalede dyr øgede 20 og 61 pet. i den samme tid. Af disse 
forsøg fremgik altsaa ingenlunde, at mikroberne var unyttige, om de 
kanske ikke var strengt nødvendige for livets bestaaen. 
Nu har Max Schottelius i Freiburg anstillet nye forsøg paa 
følgende maade. 
Istedetfor som Nuttall og Thiesfelder at arbeide med dyr, der 
ved operation udtoges af mors liv, for at de ikke ved fødselen skulde 
faa mikrober i sig, og opføde dem med steriliseret brød og melk, har 
Schottehus arbeidet med kyllinger. Man skulde nu tro, at disse, der 
ligger inde i egget lige til fremkomsten af dette paa denne tid, maatte 
være fri for mikrober; men dette er ikke tilfældet; disse trænger 
igjennem eggeskallen, og det er et temmeligt besværligt arbeide at 
holde kyllingerne fri for mikrober. Vi kan nu ikke her i detaljen 
beskrive alle de omstændelige forholdsregler, som Schottelius tog for 
at sikre kyllingerne mod mikrober, men det lykkedes ham, idet kyl- 
lingerne udklækkedes i et bur, hvor de ved sin fremkomst fandt sterilt 
vand og steril føde. Trods alle forsigtighedsforanstaltninger lyktes 
ikke alle forsøg, men Schottelius har opalet flere kuld af kyllinger, 
