«Å 
EPREGD lkinig2 
d 
195 
kuffertfiskene, eller en del af finnestraalerne er stive og kan endda 
reises i veiret, f. eks. naar et større vanddyr vil sluge dem. Dette 
gjælder f. eks. om hundesteilerne. Nogle af mine elever bragte mig 
engang en samling af de smaa hundesteiler med ti frie pigge paa 
ryggen. dJeg heldte dem ud i et fad med vand for derfra at føre 
dem over i et vandbur. Dette blev en let sag; thi naar jeg bragte 
den flade haand hen over dem, reiste de piggene og hang fast i 
huden. 
Mange krabber og krebs er ligeledes udstyret med pigge; det 
samme gjælder om de straaledyr, som heder søpindsvin, mens blandt 
bløddyrene de fleste snegle samt muslingerne kan skjule sig i sine 
skaller. 
Mange dyr kan værnes derved, at de er ilde lugtende. Man 
finder af og til døde spidsmus liggende paa marker eller veie. De 
har rigtignok ikke undgaaet sin skjæbne at blive dræbt af ugler, 
men disse har ladet dem ligge, da de lugter af moskus, som ud- 
skilles af kjertler paa siderne. Andre har været heldigere: lugten 
er blevet bemerket, før de blev dræbt. Mange rovdyr har under 
halen kjertler, der udskiller en vædske, som har en stram ube- 
hagelig lugt. De fleste, som bor i Kjøbenhavn eller gjæster denne 
by, kjender vistnok denne fra den zoologiske haves rovdyrhus og fra 
ræveburene. Sterkest og i høieste grad modbydelig er lugten hos 
stankdyrene fra Sydamerika, som alle andre dyr søger at undgaa. 
Der gives ogsaa mange insekter, som har kjertler, der udskiller 
ilde lugtende vædsker. Dette er saaledes tilfældet med en mængde 
løbebiller, med mariehøns, ørentviste og mange tæger. I forbindelse 
med eller uafhængig af lugten har mange dyrs kjød en ubehagelig 
smag, hvilket hindrer andre dyr 1 at æde dem. Dette gjælder saa- 
ledes om præriehøns, oljebiller, plasterbiller og om mange insektlarver. 
Eksempelvis kan jeg nævne, at larverne til harlekinsommerfuglen, de 
saakaldte stikkelsbærmaalere, aldrig ædes af andre dyr. Flere dyr 
er giftige, saa at de ikke trænger til andre midler, det være sig til 
angreb som giftslangerne, eller til forsvar. Af padderne er der flere, 
som har kjertler, der udskiller en giftig vædske; dette gjælder baade om 
salamandre og om tudser. OQgsaa flere fisk er giftige. Dette er 
saaledes tilfældet med den smukt farvede fjæsing i vore farvande. 
Dersom den tilfældig bliver fanget sammen med andre fisk, søger 
fiskerne straks at dræbe den, thi dens stive rygfinnestraaler er giftige, 
