198 
er af stor betydning i jordstrøg, i hvilke der hverken findes trær 
eller buske. Anderledes er forholdet i polarlandene. Der er mange 
dyr enten hvide hele aaret igjennem som isbjørne og sneharer, eller 
de skifter farve og bliver hvide om vinteren som hermeliner, ryper og 
tildels polarræven. Andre helt eller delvis hvide fugle er jagtfalken, 
sneuglen og snespurven, hvilken sidste er lysere om vinteren end om 
sommeren. Det samme er tilfældet med flere pattedyr som ulven, de 
svenske harer og ekornet, der er brunt om sommeren og graat om 
vinteren. I de middelvarme lande findes der kun faa grønne skov- 
fugle som grøn- og graaspetter, Jøvsangerne, grønirisker og grøn- 
sidskener. Da trærne en stor del af aaret er bladløse, er det for- 
delagtigere for skovfuglene at ligne stammer og grene end blade; 
derfor er de fleste af vore smaafugle mørke paa ryggen, selv om de 
paa bryst og ryg kan have afstikkende farver. Vore mark-, vade- 
og strandfugle ligner ogsaa for en stor del, navnlig de mindre, sine 
omgivelser og er brune som jorden, eller som de visne rør, der om- 
giver mange søer, eller de er graalige som strandsandet. 
Anderledes er forholdet i det varme jordbeltes skove, hvor de 
fleste trær altid er grønne, og hvor mange af dem er oversaaet med 
store, livlig farvede blomster. Her findes der hele grupper af fugle, 
der hovedsagelig er livlig grønne som papegøier, biædere, flere due- 
arter, mange kolibrier o. fl. Andre er røde, gule eller blaa og ligner 
i farve forskjellige blomster, som en mængde kolibrier, papegøier, 
kardinalfugle og mange andre, af hvilke en del kan sees i Kjøben- 
havns zoologiske have. 
Lignende iagttagelser har man gjort med hensyn til mange kryb- 
dyr. Deres farver stemmer med deres omgivelsers, træleguanerne er 
grønne, jordleguanerne brune, træslangerne er grønne eller spraglede, 
gekkoerne, som lever paa mørke steder og er natdyr, er selv mørkt 
farvede. I Danmark er hugormen brun som visne lyngblade; staal- 
ormen er ligeledes brunfarvet paa ryggen. Vore firben spiller i for- 
skjellige farver; nogle ligner jorden i skovene, andre græsset i disse. 
Snogen, som er lettere kjendelig, søger skjul i jorden, eller den und- 
gaar efterstræbelser ved at svømme. 
Paa farvebeskyttelse for fisk nævner Wallace enkelte iagttagelser. 
Bundfiske som rokker, flyndrer og ulke ligner i farve bundens sand 
og grus; fiskene paa koralrevene er livlig farvede ligesom selve koral- 
lerne. Med hensyn til forklaringen af fiskenes farver er der dog 
Fe meagerssssse gem: 0 KENA 
1 ae AD et 
