FEB 25 1901 
Traadløs telegrafi. 
Da de første rygter om professor Røntgens opdagelse af 
x-straalerne for faa aar siden sivede ud, fandt den forsigtigere del af 
pressen det bedst at trykke meddelelsen herom med petit. Det varede 
dog ikke længe, før mere iøinefaldende skriftsorter blev bragte i anven- 
delse; thi det konstateredes snart, at man her stod overfor en af 
aarhundredets merkeligste opdagelser. Om muligt end mere eventyrlig 
klang dog efterretningen om den sidste store triumf for naturviden- 
skabelig forskning, som er antydet i overskriften paa denne artikkel. 
Telegrafiske depescher er bleven sendte fra station til station uden 
forbindende ledningstraad. Sensationen er vakt paany, og med spændt 
opmerksomhed følger man hele den civiliserede verden over de medde- 
lelser, som — endnu forøvrigt noksaa sparsomt — indløber fra de 
steder (især England), hvor forsøgene paagaar for ved tilhjælp af en 
vidt fremskreden teknik at udvikle den traadløse telegrafi til størst 
mulig praktisk anvendbarhed. 
Idet jeg herved imødekommer redaktionens anmodning om 1 kort- 
fattet fremstilling at give ,Naturen"s læsere et begreb om de prin- 
cipper, hvorpaa den nye telegraferingsmethode beror og om de appa- 
rater, som er benyttede, vil jeg forudskikke den bemerkning, at ,,tele- 
grafi uden traad", iallefald i det smaa, ikke er af saa ny dato, som 
man kanske kunde være tilbøielig til tro. Allerede for 60 aar siden 
gjorde professor Joseph Henry i Washington et eksperiment, som, 
hvis han havde forfulgt de konsekvenser, hvortil det naturlig synes at 
indbyde, let kunde have ledet til den nye telegraferingsmethode. 
Oppe paa loftet af sit hus lod han elektriske gnister slaa mellem to 
poltraade og iagttog, at der i ledningstraade i kjælderen opstod indu- 
cerede strømme, som opvaktes og udslukkedes i takt med gnisterne. 
y Naturen* 15 
