232 
Bølgernes reflektion, der forøvrigt allerede er antydet ved det 
fordelagtige i at anvende parabolske speil, kan let paavises ved en 
anordning som uden nærmere forklaring fremgaar af fig. 39 og 40. 
Som reflekterende flade anvendes et metalspeil, og man kan let over- 
bevise sig om, at klokken kun gir lyd, naar kohereren ligger i ind- 
faldsplanet, og naar indfaldsvinkel og reflektionsvinkel (x og 2) er 
lige store. Mellem ,afsender" og ,modtager" er anbragt en metal- 
skjærm (p) for at hindre straalernes direkte forplantning til kohereren. 
Bølgernes brydning (f. eks. i store prismer af isolerende substanser) 
kan paavises ved lignende arrangement af apparaterne. — Analogien 
med lyset kan yderligere udstrækkes. At straalerne fra afsenderen 
er dannet af retlinjet polariserede transversalsvingninger kan godtgjøres 
Fig. 39. 
ved at dreie det primære speil om 909 saaat brændlinjerne kommer 
til at staa lodrette paa hinanden (fig. 41). Klokken forholder sig i 
dette tilfælde taus. De to speil kan her sammenlignes med polarisator 
og analysator i et polarisationsapparat; naar disse krydses fordunkles 
synsfeldtet. 
Lægger man atter begge speil horizontale og stiller man en træ- 
skjerm, hvorpaa er opklæbet en række parallele stanniolstrimler 
(altsaa et slags ,gitter*), saa vil bølgerne gaa uhindrede igjennem, 
naar strimlerne er vertikalt stillede (lodret paa brændlinjerne), mens 
klokken tier naar strimlerne er horizontale. Dette ligner slaaende 
turmalinpladens forhold i optiken ligeoverfor en retliujet polariseret 
lysstraale. Endnu et forsøg: Stilles primærspeilet vertikalt og sekun- 
