252 
ud af tænderne med bulmeurt-frø. Jeg blev nysgjerrig og anmodede 
hende om at udføre denne operation i mit paasyn. Hun gik dog ikke 
frem paa en fuldt saa grundig maade som i det ovenfor beskrevne 
tilfælde, men anvendte kuren saaat sige mere ,homøopatisk*, hvilket 
viste, at zigeunerne (thi ogsaa her havde de været læremestere) be- 
handler sine patienter forskjelligt, eftersom de hører til den høiere 
eller lavere stand. I en pande kastedes glødende kul, paa disse 
strøedes hyoseyamus frø, og i samme øieblik dækkedes panden med 
et andet omvendt kar, hvilket tjente til at opsamle de helbredende 
dampe. Saasnart man troede at have samlet damp nok, løftedes det 
op, vendtes om, og patienten bøiede sig med aaben mund derover, 
idet baade ansigt og hoved omhylledes med et tørklæde. Inhallationen 
varede nogle minutter, hvorefter man triumferende viste mig de smaa 
sorme*, der lykkelig og vel var jaget ud af tænderne paa bunden at 
væggene paa porcelænskarret. De var tilstede i et temmelig stort 
antal, maaske 40, og var ganske hvide. Min kusine, der saa min 
noget skeptiske mine, forsikrede mig om, at tandpinen var bety- 
delig bedre. 
Jeg havde kun en loupe med mig; men med denne kunde jeg 
ikke opdage nogen ydre merker eller ringe paa disse ormlignende 
væsener. En stund forblev sagen uforklarlig for mig; kun var det 
paafaldende, at de smaa corpord delicti allesammen var ganske ubevæ- 
gelige og uden liv, samt at de næsten gjennemgaaende var af samme 
størrelse, omendskjønt jeg af erfaring vidste, at fluemaddiker og orme 
i almindelighed ikke kreperer saa hurtig, og er altfor seiglivet til at 
de skulde opgive aanden paa nogle faa minutter af lidt hyoscyamus- 
damp, der ovenikjøbet ved denne proces var betydelig fortyndet. Jeg 
tog mig da for ved første leilighed at gaa løs paa spørgsmaalets løs- 
ning med fuldkomnere hjælpemidler. 
Først to aar efter kom denne leilighed, om vinteren ved nyt- 
aarstid under et andet besøg. Atter blev tandpinen behandlet med 
bulmeurtfrø, og atter viste ,ormene" sig i mængdevis. At de ikke 
kunde være fluemaddiker forekom mig nu meget sandsynligt; thi om 
vinteren gives der ingen fluer, som stikker mennesket, og fra høsten 
af kan saa smaa fluelarver ikke leve saa længe som larver i en 
temperatur som den, der hersker i menneskets legeme. Ved denne 
temperatur kan deres fuldstændige udvikling ikke medtage mere end 
