ors 
267 
skridt, medicinen ogsaa paa dette omraade har gjort i de sidste 
decennier, at anføre nogle eksempler. Vi vil blot henpege paa de to 
sygdomme kolera og tuberkulose, begge isandhed hørende til 
menneskehedens værste svøber. Hvilke udstrakte ødelæggelser blandt 
menneskene disse to sygdomme har anrettet og den dag idag anretter, 
er altfor vel bekjendt til, at der trænges nogen nærmere paavisning 
heraf. Hermed er nu ikke sagt, at det er lykkedes at opdage noget 
helbredelsesmiddel for disse sygdomme. Om dette i det hele taget 
nogensinde vil blive tilfældet, er vel kanske meget tvilsomt. Derimod 
har man nu, netop fordi man kjender begge sygdommes aarsag, sikre 
holdepunkter til at forebygge dem. Det er den berømte tyske bak- 
teriolog Robert Kochs uvisnelige fortjeneste at have opdaget 
tuberkelbacillen og kolerabacillen. Det var den 24de mars 1882, én 
af de største merkedage i den nyere medicins historie, at Koch i det 
fysiologiske selskab i Berlin fremlagde meddelelsen om sin paavisning 
af en bacil som aarsagen til tuberkulose. Allerede aaret efter, om 
høsten 1888, kunde han meddele, at han havde fundet aarsagen til 
den asiatiske kolera.  Saavel den franske som den tyske regjering 
udsendte videnskabelige ekspeditioner i det nævnte aar direkte med 
det formaal for øie at finde koleraens smittestof. Koch var leder af 
den tyske ekspedition og blev altsaa den lykkelige. Den franske 
ekspedition var mindre heldig; en af dens deltagere var én af Pasteurs 
fremragende medhjælpere ved navn Thuillier; han paadrog sig 
sygdommen og døde. Ekspeditionens andre medlemmer kom ikke til 
noget sikkert resultat og vendte hjem med uforrettet sag. —-- Bacil- 
lerne findes i kolossale mængder i de syges udtømmelser, hvorfor op- 
merksomheden i første række maa rettes mod en tilstrækkelig desin- 
fektion af disse. Idet man nu ved den bakteriologiske undersøgelse 
af den mistænkelige syges udtømmelser kan stille hurtig og sikkert 
diagnosen ,kolera*, har man — saa at sige — den faste grund under 
fødderne for at iverksætte den række af hygieniske foranstaltninger, 
som kan sikre mod en videre omsiggriben af sygdommen. Disse er 
da kort og godt isolation af den syge, omhyggelig desinfektion af alt 
smitteførende, der stammer fra ham, samt strengt opsyn med ethvert 
videre mistænkeligt tilfælde, dels ved egne koleralæger, der undersøger 
alle fra kolerasmittet sted amkommende skibe, dels ved hjælp af kva- 
rantæne. Ved disse forholdsregler, iverksatte i rette tid og gjennem- 
førte med strenghed og fuldt systematisk, er det nu virkelig lykkedes 
