268 
at forskaane f. eks. Norge fuldstændig for kolera siden 1866, uagtet 
der under den store epidemi i Hamburg 1892 ogsaa optraadte ét til- 
fælde i Norge, nemlig i Kvristianssand. En fra Hamburg kommende 
sømand døde da her af kolera. Men mere blev det heller ikke. 
Med hensyn til tuberkulosen, saa staar, som vel bekjendt, denne 
sygdom paa dagsordenen næsten i alle Europas lande. Stødet til den 
bevægelse, som nu arbeider for oprettelsen af tuberkulosesanatorier 
og herhjemme hos os bl. a. for istandbringelsen af en egen tuberku- 
loselov, er netop at søge deri, at den moderne medicinske forskning 
har kunnet fastslaa som en sikker kjendsgjerning, at tuberkulose 
er en helbredelig sygdom. Ved den saakaldte hygienisk- 
diætetiske behandling lykkes det i et stort antal tilfælde at 
helbrede definitivt en begyndende tuberkulose. Dette kan nu ansees 
som en fastslaaet kjendsgjerning, der atter er at regne som en nutids- 
medicinens erobring. Og hvilke forhaabninger tør vi nu ikke knytte 
til fremtiden, om vel ikke til den nærmeste, saa dog til en ikke alt- 
for fjern! 
Vi har i det foregaaende nærmest taget sigte paa de helt eller 
delvis nye retninger i medicinen, som de sidste decennier har 
bragt til udfoldelse. Imidlertid kan vi ikke godt afslutte en kort 
oversigt over den moderne medicins resultater uden at skjænke ogsaa 
en del nyere midler i medicinen en ganske kort omtale. Her maa 
i første række nævnes kloroformen. Allerede i 1831 havde en 
fransk apotheker, Soubeiran, opdaget dette stof; imidlertid var det 
blevet aldeles upaaagtet, indtil skotlænderen Simpson 16 aar senere 
henledede opmerksomheden paa dets narkotiserende egenskaber, som 
snart bekræftedes af talrige andre læger. Imidlertid er der en hel 
del andre beslegtede stoffer, bl. a. den almindelige æther (nafta), 
som kan benyttes i samme øiemed, og i virkeligheden 'var æther 
anvendt tidligere end kloroform til at bedøve patienter, som skulde 
underkastes en operation. I vore dage bruges begge midler, foruden 
enkelte andre ved mere specielle anledninger. Neppe noget af dem 
kan ansees for absolut overlegent over de øvrige, idet meget vistnok 
ogsaa kommer an paa maaden, hvorpaa de anvendes. I de allersidste 
aar har en tysker, Schleich, forsøgt at overflødiggjøre alle disse 
midler ved at indsprøite i huden en bestemt vædske paa en 
ganske bestemt maade. OQmendskjønt Schleichs methode har vakt 
en meget stor og berettiget opsigt, vil den dog neppe kunne for- 
