270 
været mindst en periode, da klimatet ikke var koldere end nu og 
landet frit for is. Hovedgrunden for denne antagelse er, at man i 
lag fra interglacial tid (altaaa tid mellem to istider) finder dyrelev- 
ninger hentydende paa et mildt klima i Skandinaviens nabolande, og 
da vilde det jo være urimeligt, om vi ikke ogsaa hos os skulde have 
tilsvarende forhold. I selve Norge, paa høifjeldet ved Vaage, har 
man fundet en kindtand af en ung mamut; dette dyr er i Europa 
interglacialt, og fundet kan vanskelig tydes anderledes, end at mamuten 
har levet hos os i en mild tid, før isen for sidste gang udbredte sig 
over landet. Ved Stavanger, paa Karmøen, ved Bergen (her paavist 
at adjunkt Rekstad) er der skjælholdige lerlag, som er oprodede 
af fremglideude isbræer, ogsaa forhold, der lader sig tyde som en istid, 
der kom og afløste en interglacial tid. En eiendommelighed paa vor 
vestkyst, som man ikke har skjænket tilstrækkelig opmerksomhed er, 
at istidssporene paa den ydre kystrand i regelen kun er ganske svage 
og udviskede og saaledes danner en modsætning til de smukke skurings- 
furer og den friske afglatning, som sees længer inde 1 fjorden. Jeg 
vandrede saaledes en sommer maanedsvis om paa Søndmøre udøer og 
mente, at der ingen skuringsmerker fandtes, før jeg endelig fandt 
nogle paa et enkelt sted. Forklaringen synes at være den, at skurin- 
gen paa landets yderrand er fra et ældre afsnit af istiden og derfor 
omtrentlig tæret væk i mellemglacial og senglacial tid; ved sin seneste 
udbredelse naaede isen ikke derud. Fra kystegnene har man ogsaa 
strandlinjer, der tildels er isskurede, og som ogsaa maa henføres til 
interglacial tid og altsaa fra en ganske anden tid end de yngste 
merker af havets høiere staud. I en tidligere afhandling (Vid. selsk. 
forh. 1878, no. 7) har jeg omtalt, at der forud for den sidste is- 
dækning kan paavises spor af havets og forvitringens tærende virk- 
somhed ogsaa ved Langesundsfjorden, altsaa fænomener, der med 
nutidens syn paa tingene nærmest bliver at henføre til interglacial tid. 
Disse betragtninger er for saa vidt ikke nye, som tidligere under- 
søgere delvis har udtalt sig i samme retning; men tiden er nu kom- 
met til et mere indgaaende studium af, hvilke interglaciale fænomener 
vort land frembyder, og der aabner sig her en ny opgave for norske 
geologer. Hans Reusch. 
