274 
flade, mens som anført de nævnte arter er fundne op til henholdsvis 
3831 og 351 m. o. h. Da disse planter nu vokser paa steder, hvor 
der siden istiden aldrig har været havstrand, maa de nødvendigvis paa 
en eller anden maade være bragt did op fra en lavere liggende strand. 
Kun om mh turde forudsætte, at de nævnte arter i tidernes løb har 
forandret natur, saaledes at de tidligere ogsaa voksede udenfor stranden, 
vilde det ikke være udelukket, at de paa de isolerede, høitliggende 
voksesteder kunde være relikter. Men en saadan antagelse paa grund- 
lag af det ubetydelige, som vi for tiden ved, vilde være i høi grad 
vovet og usandsynlig. 
Vi nødes saaledes for silene maritima's og elymus arenarius's 
vedkommende til at blive staaende ved den anden forklaringsmaade, 
at de af de forhaanden værende naturkræfter maa være bragt til de 
høitliggende steder. De transportmidler, som naturen hos os raader 
over, og som ved planternes spredning kan komme i betragtning, er 
som bekjendt: vind, vand og dyr (inel. mennesker). Af disse bort- 
falder i dette tilfælde straks vandet, da det jo her dreier sig om en 
transport fra lavere til høiere liggende steder. 
Det tør være vanskeligere at afgjøre, hvilken af de to andre 
transportmidler der her har været virkende. Maaske kan intet med 
vished udtales derom. Det kan jo desuden godt tænkes, at transport- 
maaden i de forskjellige tilfælde ikke har været den samme. — Et 
par momenter synes idetmindste for elymus's vedkommende at tyde 
i retning af fugletransport. Dens frø er temmelig store og tunge og 
kan neppe føres lang vei af vinden. Den vokser baade ved Øieren 
og Lomsvandet ved vandbredder, hvor svømme- og vadefugle ofte slaar 
sig ned. Det kan tilføies, at ifølge professor Collett”s angivelser 
sjøfugle kan paatræffes selv i vore centrale høifjeldstrakter. Prof. dr. 
N. Wille har meddelt mig, at han har seet maager flyve over Tyin 
i Jotunheimen. 
Mens man saaledes for silene og elymus nødvendig maa antage 
den anden forklaringsmaade, tør jeg ikke afgjøre, i hvor høi grad det 
samme gjælder de øvrige ovenfor nævnte arter. Disse er nemlig 
hidtil kun fundne nedenfor den marine grænse. Det er neppe ude- 
lukket, at nogen af disse i et eller andet tilfælde kunde være relikt. 
Skjønt — som Gunnar Andersson siger om rumex maritimus — 
intet afgjørende bevis herfor er fremlagt, findes der neppe nogen om- 
stændighed, der udelukker en saadan mulighed. Med hensyn til fore- 
