278 
Mange tusen menneskelige hjerner er allerede blevet lagt paa vegt- 
skaalen, saaledes at vi har et betydelig materiale til vor raadighed. 
Vi ved at forskjellige omstændigheder har indflydelse paa hjernevegten, 
saaledes kjøn, alder, legemsstørrelse og legemsvegt, race, mange syg- 
domme o. 8. v. 
Som gjennemsnitlig hjernevegt for en mand kan man antage 
18350 gr. for en kvinde 1230 gr. Nu kunde en heraf let trække 
den forhastede slutning, at en kvinde virkelig af naturen var et aan- 
delig laverestillet væsen end manden. En saadan slutning vilde ikke 
være paa sin plads allerede af den grund, at kvinden i almindelighed 
er mindre end manden, og der til et mindre legeme sikkerlig ogsaa 
hører en mindre hjerne. For at kunne anstille en rigtig sammenligning, 
maa vi derfor ikke tage den absolute hjernevegt i betragtning, men 
hjernevegten i forhold til legemsvegten, den saakaldte relative hjernevegt. 
Isaafald stiller forholdet sig endog gunstigst for kvinden, da den rela- 
tive hjernevegt for en mand er bestemt til 1:33, for en kvinde til 
1:31.5. At vi dog ikke herpaa kan bygge meget, vil vi snart indse. 
Den relative hjernevegt maa bedømmes med stor forsigtighed. Man 
ved nemlig af dyreforsøg, at under hunger ikke alle organer aftager 
i vegt i samme forhold; mest og hurtigst svinder fedtvævet (indtil 
93 pct.), mens hjernen holder sin vegt mnæsten uforandret, lige til 
hungersdøden indtræder. Om altsaa et ellers kraftigt, velnæret men- 
neske ved sygdom og nød har mistet en stor del af sin legemsvegt, 
saa er herunder hans hjernevegt blevet uforandret og den relative 
hjernevegt har altsaa hos samme individ med tilnærmelsesvis samme 
aandsevner væsentlig forandret sig; idet forholdet er blevet langt gun- 
stigere for hjernen. Derfor er den relative hjernevegt hos mennesket 
i det enkelte tilfælde næsten værdiløs (t. eks. for en mand paa 100 
kg. ca. 1:75); den vinder dog i betydning, naar man tager middel- 
tallene for et meget stort antal personer. 
Større værdi vilde det have at sætte hjernevegten i forhold til 
legemsstørrelsen, legemslængden, og da faar man den regel, at mindre 
individer har en relativt, ikke absolut, større hjerne end større. Vi 
forstaar altsaa, hvorfor den mindre kvinde vistnok har en absolut 
lettere, men relativt tungere hjerne end manden. Ganske eiendomme- 
lige resultater kommer vi til ved at undersøge den relative hjernevegt 
hos børn. 
