284 
noget fortidlig; thi det synes mig aldeles ikke ubegrundet, at en nøi 
agtig sammenlignende undersøgelse af de indre forhold i hjernen vi 
bringe os meget vigtige og interessante forklaringer paa individuel 
forskjel i evner. 
Paa hvad maade dette skulde være at vente, kan jeg ogsaa kort 
fremhæve. De enkelte dele af hjernen, specielt ogsaa de enkelte 
regioner af hjernebarken, har forskjellige opgaver, et punkt, som senere 
skal beskjæftige os noget mere indgaaende. Disse funktionelt (i virk- 
somhed) forskjellige dele af hjernen er forbundet indbyrdes ved 
ledende nervetraadmasser. Det er nu let at indse, at jo intimere og 
mangfoldigere disse forbindelser er, desto mere sammensatte præsta- 
tioner kan man vente. Disse forbindende traadmasser finder vi i den 
hvide marv i hjernens indre; sammenligning lærer os ogsaa, at de 
ikke hos noget dyr er tilstede i saa stor mængde, som hos mennesket; 
hos hunden er de talrigere end hos kaninen. 
Disse traade altsaa, som forbinder de enkelte hjernedele med 
hinanden, specielt de, som associerer (knytter sammen) de forskjellige 
provinser af' hjerneoverfladen, spiller visselig en fremtrædende rolle 
ved alle sjælelige processer; her tør vi ogsaa vente os mange vigtige 
forklaringer af senere undersøgelser. | 
Men ogsaa det enkelte bygningselement, der sammen med mil- 
lioner ensartede dannelser sammensætter nervesystemet, kan komme i 
betragtning. Jeg har jo allerede omtalt, at nervetraadene i en npy- 
fødts hjerne for en stor del endnu er marvløse og dermed næsten 
funktionsudygtige. 
I første linje vilde komme de i hjernen værende nervetraade og 
nerveceller. Det synes mig overmaade sandsynligt, at ikke alle men- 
nesker er begavet med lige gode nervetraade og nerveceller, ligesom 
en har sterke muskler og ben, en anden svage. Saadanne individuelle 
differenser vilde imidlertid ikke alene tjene til at begrunde anlægget 
til forskjellen i evner, men meget mere ogsaa, alt efter elementernes 
forskjellige modstandskraft, dispositionen til mange sygdomme i nerve- 
systemet. Finere, mere zarte nervetraade fornemmer de paa dem imd- 
virkende skadeligheder mere intensivt end tykke og grove. Jeg har 
t. eks. ogsaa givet den mening udtryk, at af to mennesker, som var 
udsat for de samme indflydelser, den lettest vilde faa tabes dorsalis 
(rygmarvstæring), hvis rygmarv, og specielt de bagerste nerverødder, i 
