298 
Saavel denne som andre stjerneskudsværme er utvilsomt opløste 
kometer eller efterladenskaber efter saadanne. Eksempelvis er det 
høist sandsynligt, at komet III af 1862 fra først af har været meget 
større, end den nu er, at den har efterladt endel af sit stof langs 
banen, og at dette giver anledning til det ovenfor beskrevne stjerne- 
skudfænomen. Thi beregningen viser, at Perseiderne og denne komet 
her sammenfaldende baner. Paa lignende maade har komet I af 1866, 
hvis omløbstid er ca. 38 aar, sammenfaldende bane med november- 
sværmen, som nedenfor nærmere skal omtales. Det er videre en kjendt 
sag, at Bielas komet ved sin næstsidste tilsynekomst (1845—46) 
forbausede den astronomiske verden ved for alles aasyn at dele sig i 
to, og at delene ved tilbagekomsten i 1852 havde fjernet sig betydelig 
fra hinanden.!) Siden den tid er det ikke lykkedes at faa øie paa 
dem, endskjønt de mindst 5 gange senere skulde været indenfor vor 
synsvidde. Deres fuldstændige opløsning er derfor ikke tvilsom, og to 
gange (i 1872 og 1885) har deres rester givet anledning til pragtfulde 
stjerneskudsfald. 
Blandt de mange periodiske stjernefald er der dog intet, som har 
henledet større opmerksomhed paa sig end Leoniderne (november- 
sværmen), om hvilke man første gang fik en udtømmende beretning 
af Humholdt, som iagttog dem i Venezuela den 192te november 
1799. Fra kl. 219 om morgenen saa han paa den østlige del af 
himmelen et saadant fyrverkeri, at hele firmamentet syntes at staa I 
lys og lue. Humholdt satte sig i spidsen for indsamling af efterret- 
ninger fra alle verdens kanter, og det viste sig, at fænomenet havde 
aabenbaret sig i lignende pragt over en stor del af jordoverfladen — 
over ca. 1/» mill. kvadratmil. Han fik ogsaa underretving om, at et 
lignende stjernefald havde været iagttaget i Sydamerika den 12te 
november 1766, og at det dengang tilfældigvis traf sammen med et 
større jordskjælv, hvilket bragte indbyggerne paa de hjemsøgte steder 
til panik, da meteorregnet gjenindtraf i 1799. Allerede natten mellem 
12te og 13de november 1832 viste sig i Europa et nyt fald om end 
mindre iøinefaldende end de forrige; men aaret efter paa samme datum 
fik man en gjentagelse, som om mulig overstraalede alle de tidligere. 
Stjerneregnet var især i Nordamerika henrivende pragtfuldt, og der 
var timer, da stjernerne ,bogstavelig faldt saa tæt som snefnokker*. 
1) Nærmere herom i forf.s artikel om kometerne, ,Naturen* 1897. 
