312 
mæssige observationer over luftens tryk, temperatur, fugtighed o.s.v. 
Men ved siden heraf skal der gives assistenterne ved de meteorolo- 
giske instituter anledning til at følge med skibene, for at de ved 
selvregistrerede instrumenter, som opsættes ved hjælp af drager, kan 
undersøge de øvre luftlags tilstand. 
Nordhavet er sædet for et af de store ,aktionscentrer* inden vor 
atmosfære i vintertiden og udøver en dominerende indflydelse paa 
Europas klima og veirlig. Vigtige meddelelser herom blev fremlagte 
paa konferensen. Den bekjendte meteorolog dr. N. Ekholm havde 
udgivet et arbeide, som uddeltes til konferensens medlemmer. I dette 
paaviser han, at luftens temperatur ude paa Nordhavet vest for Lofoten 
i januar maaned er ca. 279 UC. høiere end middeltemperaturen i almin- 
delighed i luften paa samme breddegrad. I det sydlige Sverige er 
den ca. 13—169 OC. høiere end den normale o. s. v. De hydrografiske 
lodninger viser, at denne høie temperatur i luften skriver sig fra de 
store varmekvantiteter, som Golfstrømmens vand fører med sig til 
disse egne af havet; de viser desuden, at denne varmetilførsel ikke er 
lige stor 1 de forskjellige vintre, ei heller træffer den altid de samme 
steder i havet. 
Ved temperaturserier, tagne paa forskjellige steder af havet før 
vinterens indbrud f. eks. i november eller december, skal man kunne 
udfinde, hvor den største mængde af varmt overfladevand findes. Over 
denne del af havet skal sandsynligvis det barometriske minimum, som 
bestemmer vinterens karakter i vore lande, komme at udvikle sig i 
løbet af de følgende maaneder. Det virker nemlig høist forskjelligt 
paa vinteren i Europa, om oceanets lufttryksminimum tager sit hoved- 
sæde syd for Island eller vest for Norge. I det første tilfælde faar 
de skandinaviske lande en kold vinter, i sidste tilfælde derimod en 
varm. 
Ved hjælp af det nuværende meteorologiske observationsnet, som 
blot tager hensyn til atmosfærens tilstand, eller rettere til den del af 
atmosfæren, som hviler over landjorden, kan man ikke give veirforud- 
sigelser for længere tid end en eller et par dage. Ved ogsaa at give 
agt paa havets varmetilstand haaber man at kunne komme til veir- 
prognoser af længere rækkevidde. For hydrografien og meteorologien 
faar man saaledes et nyt fælles arbeidsfelt og en py opgave; nemlig 
at udrede naturens varmehusholdning i vore egne ved at opmaale de 
