313 
varmemængder, som solstraalerne aarlig indmagasinerer i oceanerne, 
indlandshavene og søerne, eller som havstrømmene tilfører. 
Men hydrografien og meteorologien har saaledes ikke blot faaet 
et nyt arbeidsfelt, men desuden en ny fælles theori for beregningen 
af cirkulationen i havet og i atmosfæren; en theori, der er beundrings- 
værdig enkel og almengyldig. Den aften, da professor Bjerknes 
foredrog grundtrækkene i denne theori for konferensens medlemmer, 
som var samlede i Videnskabsakademiets sessionsrum for at høre 
Nansens skildring af polarhavets hydrografi, staar sikkerlig for 
enhver af de tilstedeværendes erindring som en af de merkeligste epi- 
soder under konferensen. Bjerknes paaviste, at alle havets og luftens 
bevægelser kan beregnes paa en meget simpel maade, naar man blot 
kjender det herskende tryk og tæthed paa visse punkter i ulige 
nivaaer af oceanet og atmosfæren. Man vil nu forstaa, hvorfor skibene 
skulde forsynes med selvregistrerende instrumenter, som ved hjælp af 
drager opsendes i luften. Disse skulde angive trykket og tætheden i 
atmosfæren, ligesom de hydrografiske undersøgelser angiver trykket og 
tætheden i havets forskjellige nivaaer. Undersøgelsesfartøiets vei be- 
tegner altsaa en vertikal sektion gjennem atmosfæren og gjennem havet 
langs fartøiets kurslinje, og i diagrammet over disse sektioner kan man 
afsætte de fundne værdier paa trykket og tætheden i hvert punkt. 
Trækker man derpaa linjer gjennem de punkter, hvor der hersker det 
samme tryk, og ligeledes gjennem de punkter, som har den samme 
tæthed, faar man tvende systemer af linjer, ,isobarer* og ,is0- 
stærer*, som skjærer hinanden og danner i diagrammet figurer, som 
ligner maskerne 1 et net. 
Der, hvor maskerne ligger tættest, findes sædet for 
de virkende kræfter i oceanet og atmosfæren, og antallet 
af saadanne masker inden et vist omraade angiver direkte 
maalet for den drivende kraft i stormenes og havstrøm- 
menes mekanisme. 
For øieblikket er denne theori gjenstand for referater og diskus- 
sioner inden de naturvidenskabelige selskaber i Europa. Den hører 
til det nyeste af de nye opgaver, hvormed naturforskermøderne i denne 
sommer har beskjæftiget sig. Uden tvil vil den bringe saavel meteo- 
rologien som hydrografien en ny udvikling. Konferensen har ilet med 
at bane vei for denne udvikling ved at foreslaa at forene de meteoro- 
