nd 
359 
sig selv i en let hypnotisk tilstand ved at stirre paa kvisten og vandre 
langsomt afsted uden at have tanke for noget udenfor. At man i 
hypnotiseret tilstand kan udføre endog komplicerede bevægelser ganske 
ubevidst er vel bekjendt, og en smule bevægelse af en ønskekvist vil 
under saadanne omstændigheder være for lidet at regne. 
Ved studiet af ønskekvisten som af andre beslegtede fænomener, 
er altsaa mennesket selv Qen vigtigste studiegjenstand og fysiologen 
selvfølgelig den rigtige fagmand. 
Almenheden interesserer sig mest for ønskekvisten som vandfinder. 
Som saadan har den imidlertid gjort grundig fiasko, naar der har 
været anstillet kontrollerede eksperimenter. 
Hr. N. Bjørgum fra Voss, bekjendt som maler og opfinder af en 
geværmodel, en elskværdig og paalidelig mand, som jeg har kjendt 
længe, våkte først min interesse for ønskekvisten og har ogsaa holdt 
den vedlige ved sin iver. Han har selv indbudt til en række forsøg, 
og det maa for hans skyld beklages, at disse kun førte til skuf- 
felser. 
Forud for sine eksperimenter ligeoverfor mig havde han eksperi- 
menteret for professor Helland, som derom har meddelt mig føl- 
gende: 
p Maleren Bjørgum henvendte sig for en del aar siden til mig og 
sagde, at det var ham bekjendt, at jeg ikke antog, at man kunde 
fimde vand ved hjælp at ønskekvisten. Han troede imidlertid, at han 
selv var i besiddelse af en saadan evne, og spurgte, om jeg ikke 
vilde underkaste ham en prøve. 
Hans anmodning efterkom jeg paa den maade, at jeg foreslog, 
at vi skulde faa med en af kanalvæsenets ingeniører, nuværende stats- 
raad Nysom, og vi kjørte da ud til Ullevold, hvor der er et op- 
komme. Bjørgum blev bundet for øinene og gik med ønskekvisten, 
idet jeg førte ham. 
Han blev ledet helt rundt opkommet, saaledes at han nødven- 
digvis maatte passere vandaaren, uden at kvisten bevægede sig. 
Jeg førte ham videre, og da kvisten rørte sig et sted paa marken, 
førte jeg ham videre og omsider til tilbage til samme sted, og da 
gav kvisten intet tegn. 
Forsøget viste, at en vandaaré blev passeret uden at blive paa- 
vist, videre at det om samme sted hed engang, at der var vand, og 
en anden gang, at der ikke var vand. 
