362 
fulgte en linje omtrent som den med den dobbelte streg betegnede, 
gik altsaa aldeles vild. Ved et følgende forsøg blev han stillet ved 
1 med ansigtet vendt mod 2 og fulgte nu i blinde linjen til 2. Han 
gik denne gang raskere paa og havde sikkerlig en veiledning ved, at 
han kjendte terrænets heldning bedre denne gang. 
Linjerne paa foregaaende figur er kun optegnede omtrentlig efter 
hukommelsen. Det sidste forsøg anstilledes nær foregaaende sted, og 
ønskekvisten optegnede først for hr. Bjørgum det paa den anden figur 
fremstillede indviklede system af linjer, der noteredes paa stedet, saa 
blev hr. Bjørgum bundet for øinene og et merke anbragt paa de steder, 
hvor kvisten slog op. Først fik han punkterne ved x, saa dem ved y. 
Dernæst blev han af mig ledet over feltet og fik de med smaa 
runde ringe merkede punkter. Endnu engang blev han ledet over 
feltet og fik nu et bedre, ja som han syntes, et godt resultat. 
De to sidste forsøg er det dog ikke værd at fæste sig for meget 
ved; thi man kjender jo fra fra tankelæsningseksperimenterne til, at 
den seende og vidende ved smaa ubevidste bevægelser kan veilede den 
søgende, uden at denne gjør sig rede for, hvorledes det gaar til. 
Eksperimenter som disse viser, at ønskekvisten gjør fiasko lige- 
overfor paavisningen af vand. Man har ogsaa beretninger om, at 
overordentlig dybe brønde, som er blevne gravede i Picardie i Frankrig 
efter ønskekvistens anvisning, var og er forblevne tomme. 
Alligevel, man kan ikke komme udenom det faktum, at ønske- 
kvisten hertillands i mangfoldige tilfælde med held er bleven anvendt 
til paavisning af vand. Da studiet af vandets bevægelser i jordlagene 
falder indenfor geologens fag, har spørgsmaalet om ønskekvisten alt- 
saa ogsaa en geologisk side. 
Af det regn, som falder paa jordens overflade, fordunster som 
bekjendt en del, mens en anden del danner bække og elve, og en 
tredie del trænger mned i jorden, hvor det udfylder mellemrummene 
mellem de løse jordlags partikler og alslags spalter og hulrum i 
det faste fjeld. Dette underjordiske vand bevæger sig ogsaa som 
det rindende vand paa jordens overflade nedover, indtil det kommer 
til havniveauet. Det er en populær antagelse, at vandet under 
jorden rinder paa samme maade som det overjordiske vand i vel 
begrænsede strømme, det som man kalder vandaarer; men lidt efter- 
tanke og nogle faa iagttagelser lærer imidlertid, at dette ikke er 
ganske rigtigt. Vandet, det skal sikle frem gjennem jordens og fjeldets 
