368 
Ikke fra raaddent kjød, men fra sygt skriver de 
fleste kjødforgiftninger sig. 
Om maaden hvorpaa disse kjødforgiftninger opstaar har den 
bakteriologiske forskning bragt meget vigtige oplysninger. 
Af en heftig gastroenteritis angrebes i aaret 1888 i Franken- 
hausen 59 personer, som havde spist kjødet af en ko, der maatte 
slagtes paa grund af en tarmbetændelse. De, der havde spist mest 
at det raa kjød, døde. Saavel i det syge dyrs milt og nyrer, som i 
kjødet paaviste Gårtner en og samme levende mikrobe en stavformig 
spaltesop, der meget lignede bacterium coli. Paa grund af den syg- 
dom, den fremkaldte, kaldtes den bacillus enteritidis. Denne baeille 
maatte være aarsag til sygdommen i Frankenhausen, thi naar man 
inficerede dyr med renkulturer af bacillen, fik de septikæmie med 
heftige tarmbetændelser. Overordentlig vigtig var ogsaa paavisningen 
af, at denne bacille allerede paa død næringsbund dannede en gift, 
der fremkaldte de samme sygdomsfænomener, som den levende bacille. 
De ved varme dræbte kulturer virkede nemlig lige saa giftig som de 
levende, hvad der forklarer at ogsaa det kogte kjød og kjødsuppe 
af dette kan fremkalde sygdommen. 
I de sidste aartier er rundt om i verden talrige kjødforgiftninger 
blevne bakteriologisk undersøgte. I alle tilfælde har man i det giftige 
kjød eller ogsaa i ligene af dem, der er døde af forgiftningen, fundet 
bakterier, som man har kunnet paavise var sygdomsspiren. 
I det store flertal af tilfælde har man fundet bakteriestave, som 
dels var identiske med bacillus enteritidis, f. eks. ved en kjødfor- 
giftning i Bosnien (Karlinski), dels var nærbeslegtede med denne 
(kjødforgiftningerne i Morseele, Breslau, Ganstad, Friedeberg, Posen, 
Oldham og tre andre engelske byer, Rotterdam o. s. v.). Et af de 
vigtigste skjelnemerker, som disse torskjellige bakteriestammer frem- 
byder, er, at en del af dem, ligesom bacillus enteritidis, danner gifte, 
der kan modstaa koghede, mens giften fra de øvrige hurtigt blir øde- 
lagt ved kogning. 
Under epidemien i Rotterdam gjorde forskerne Poels og Dhont 
et temmeligt dumdristigt eksperiment, der med sikkerhed fastslog den 
betydning vedkommende bakterier har som aarsag til kjødforgiftningen. 
I en frisk kos blodkarsystem indsprøitede de en bestemt liden mængde 
af en renkultur at vedkommende bakteriestave. Efter 20 minutters 
forløb slagtedes koen, hvorpaa kjødet i nogle dage ofbevaredes i et 
